‫- דמדומי האלים -‬
‫- חנית הכופרים -‬
‫סיגריד!‬
‫סיגריד.‬
‫סיגריד!‬
‫סיגריד שלא נישאה.‬
‫העיקשת והפצועה.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫חייתי זמן רב בקרב האלים,‬
‫אבל אני בראש ובראשונה בן הענקים.‬
‫ענקים מתו זה עתה.‬
‫לא מעניין אותי מה זורם בדמך.‬
‫מעניין אותי שהסתתרת כשהדם שלהם נשפך.‬
‫ומה לגביי? גם אני מתי למענך?‬
‫הגעת להל,‬
‫אבל את תשרדי.‬
‫את אורחת בממלכתי המאפירה.‬
‫הגיהינום הוא מקום,‬
‫והוא גם ישות,‬
‫הבת שלי, הגוססת הנצחית.‬
‫חללי המלחמות מגיעים לווהאלה.‬
‫הוולקיריות נושאות אותם.‬
‫הל לוקחת את הרשעים ואת הבוגדים...‬
‫השקרנים, הפחדנים והזונות.‬
‫אני רק דבר אחד מכל זה.‬
‫אמרת שאני אורחת. האורחת חופשייה ללכת?‬
‫כן, כלת-דם.‬
‫אבל את מחפשת נקמה, לא שחרור.‬
‫אמרת שתיתן לי את ת'ור.‬
‫יש לך נשק שיהרוג אותו?‬
‫נשק שהורג אלים הוא דבר פשוט למדי.‬
‫אנדבארי הגמד יכול לחמש אותך,‬
‫אבל לא תצליחי להכניע את אסגארד.‬
‫החומות שלו נפרצו רק פעם אחת.‬
‫אלי הבראמבל צרו על המבצר ופרצו פנימה‬
‫כשהם נלחמו לצד אודין בעבר.‬
‫הוואניר?‬
‫אתם רוצים שאעשה עסקה עם האלים הקדומים‬
‫ואצית מחדש את המלחמה הראשונה?‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫זה מטורף.‬
‫הטירוף שלנו יברא מחדש את העולם.‬
‫עידן האלים הקטנוניים חייב להסתיים.‬
‫לפצל ולהחריב, בראגנארוק.‬
‫תעזרו לי להרוג את ת'ור,‬
‫ותוכלו לעשות בעולם כרצונכם.‬
‫קבצי לוחמים וצאי לוואנאהיים.‬ ‫אני מתחייב לעזור לך להגיע לשם.‬
‫בחרי בקפידה את החיילים שלך.‬
‫חפשי את אלו שמתייסרים בכאב.‬
‫אנשים שהל שוכנת בלבם.‬
‫אבל לכי עכשיו בזריזות ובשקט.‬
‫לפני שאודין יתכנן את מעשיו.‬
‫סיגריד!‬
‫מה קרה? איפה היית?‬
‫הל.‬
‫הייתי בהל.‬
‫הוא הציע לי עזרה.‬
‫הוא? מי זה הוא?‬
‫לוקי מאסגארד.‬
‫את צריכה להתאבל.‬
‫סיגריד, לוקי הוא לא חבר שלך.‬
‫הוא...‬
‫אקח אותך הביתה.‬
‫אתה רוצה שאזיל דמעות?‬
‫אין לי דמעות לתת לך.‬
‫אני צריכה נקמה.‬ ‫-סיגריד...‬
‫אני האחרונה שנותרה ממשפחתי.‬
‫זה עניין של כבוד.‬
‫אני חייבת להרוג את ת'ור.‬
‫הוא לא מחויב לכבוד או לחוקים שלנו.‬
‫הוא ת'ור.‬
‫אנחנו לא פוחדים מאלים.‬
‫אני לא בוטחת בלוקי.‬
‫הוא רוצה מלחמה?‬
‫זה מה שאתן לו.‬
‫כל עוד זה משרת אותי.‬
‫נצא למסע עם חמישה לוחמים.‬
‫אחד לכל אצבע של "היד הפתוחה",‬
‫שיקיפו אותנו כמו באגרוף.‬
‫נזדקק לאחרים שחשים אבודים.‬
‫לאחרים שאין להם מה להפסיד.‬
‫ומי הראשון שתשלחי למותו?‬
‫מנפצת מגנים שלא תבקש יותר מזה.‬
‫אני לא זוכרת שהיה כל כך הרבה דם‬ ‫כשאיבדתי את בתוליי.‬
‫המשפחה שלי מתה. ת'ור בן אודין רצח אותה.‬
‫אני אחזה במותו.‬
‫כדי להצליח, אני זקוקה לך לצדי.‬
‫בלי כללים, בלי שמות,‬
‫בלי דגל לרכב תחתיו,‬
‫וסביר להניח שנמות.‬
‫אלך להשתין ונצא, טוב?‬
‫אגיל...‬
‫השם שלי נשמע נפלא בפיך, מאריה.‬
‫את יודעת למה אימא שלי קראה לי אגיל?‬
‫למה?‬
‫על שם אגיל "יד אחת".‬
‫זה שנקראתי על שמו איבד את ידו והרוויח חרב.‬
‫אולי אמי ידעה שהרבה יילקח ממני בגלגול הזה.‬
‫אבל אני מעדיף לחשוב שהיא ידעה‬ ‫מה אוכל לעשות ביד אחת.‬
‫אבל יש לך... שתי ידיים.‬
‫אכן כך.‬
‫עבד נדיב כל כך.‬
‫הייעוד שלי הוא לתת ולקבל.‬
‫תפסיק לדבר!‬
‫אבל אל תפסיק את זה!‬
‫אבא!‬
‫בן זונה!‬
‫המשורר הערים עלינו.‬
‫הוא כבל אותנו במילים המטונפות שלו,‬ ‫והיינו חסרי אונים.‬
‫תהרגו את המשורר!‬
‫תתפסו אותו!‬
‫הוא שם!‬
‫לאן הוא הלך?‬
‫איפה הוא?‬
‫אל תעמדו סתם ו...‬
‫לשם.‬
‫את מי דפקת?‬
‫את מי הרגת?‬
‫אף אחד, בינתיים.‬
‫אני לא רוצה למות ככה.‬
‫אתם לא צריכים אותי. מה אנחנו עושים?‬
‫אם אתה חייב לדבר כל כך הרבה, משורר,‬ ‫ספר לנו מעשייה.‬
‫כן. למה לא?‬
‫אולי סיפור שמתאים ליעד שלנו.‬
‫לו רק ידעתי לאן אנחנו הולכים.‬
‫אנחנו צריכים עוד קסם חוץ מהמקלות שלך.‬
‫אני רוצה את סיד-קונה.‬ ‫-אז אספר במעשייה‬
‫למה זה רעיון נוראי.‬
‫עכשיו האזינו לסיפור על הסיד-קונה.‬
‫היא יודעת שאני מדבר עליה,‬ ‫כפי שהיא יודעת הכול,‬
‫אפילו את המחשבות שיש לנו‬ ‫כשאנחנו נכנסים לשטחה.‬
‫הסיד-קונה הייתה כמונו בהתחלה.‬
‫אבל בתמורה לכוח, היא הקריבה קורבן אנושי.‬
‫הבן שלה.‬
‫היא אכלה אותו בעודו חי, צורח,‬
‫כדי שפרייה תעניק לה את מבוקשה,‬
‫העין הרואה-כול.‬
‫אישה שתקרע לגזרים בשיניה‬ ‫את התינוק שלה בתמורה לכוח,‬
‫אישה כזאת תעשה לנו הרבה יותר גרוע מזה‬ ‫על שהגענו לסף דלתה ללא הזמנה.‬
‫למה באנו לדבר איתה?‬
‫כי אפילו אלים פוחדים מהעתיד.‬
‫היא יצרה עץ עולם.‬
‫אלוהים, הסירחון!‬
‫אנחנו לא לבד.‬
‫זאב!‬
‫לא, זה סתם דביל בלבוש זאב.‬
‫קדימה, גור קטן.‬
‫רגלי, אולפר.‬
‫הדגמה.‬
‫השיניים שלו ראויות לגרון של אל לדעתי.‬
‫נכון?‬
‫היא יודעת. היא יודעת כבר.‬
‫היא קראה בקרביו של התינוק שלה,‬ ‫והם גילו לה את התוכניות שלנו!‬
‫הבן שטרפתי בתמורה לטובה מפרייה?‬ ‫עדיין מספרים את המעשייה הזאת?‬
‫אני יכולה לעזור לעבד שלכם.‬
‫היכנסו.‬
‫להיכנס לאן?‬
‫מי הוא?‬
‫אולפר נולד ממזר ומתנהג בהתאם מאז.‬
‫מצאתי אותו בעיצומו של מעשה רע וכבלתי אותו.‬
‫עכשיו אני שומעת את הווידויים שלו,‬ ‫והעוולות שלו הן הכוח שלי.‬
‫אציל את ידו אם תרשו לי.‬
‫מדוע שנבטח בך, מכשפה?‬
‫כי כך תעשו בכל מקרה.‬
‫זה לא...‬ ‫-תעשי את זה! תעשי כל מה שצריך.‬
‫אל תיגעי בו!‬ ‫-חכה.‬
‫את מוכנה שכולנו נמות כל עוד נעשה כפקודתך!‬
‫צדקת למחצה.‬
‫אכן הייתה סיד-קונה שילדה בן.‬
‫אבל היא הביטה בי וידעה שאחיה את חיי כאישה.‬
‫היא אהבה אותי וטיפחה אותי כסיד-קונה הבאה.‬
‫עכשיו אני לובשת את בגדיה של אמי‬ ‫וממשיכה בעבודתה.‬
‫האמת קיבלה תפנית כשהמשוררים התערבו.‬
‫אעבוד על זה.‬
‫את מציעה לי את הזאב שלך.‬
‫באתי כי רציתי מכשפה.‬
‫יש לך.‬
‫האיילים שבחוץ אמרו לי כבר.‬
‫אנחנו כבולות זו לזו.‬
‫בין אם זה מוצא חן בעיניי או לא.‬
‫המפלצת ההיא כמעט הרגה אותנו,‬
‫וזה לא עניין אותך.‬
‫צריך טירוף בשביל מסע מטורף.‬
‫אתה לא מסכים?‬
‫אני הולך באותה דרך כמוך,‬
‫אבל את מתעסקת בדברים‬ ‫שאינך יכולה לשלוט בהם.‬
‫באיזה נתיב נלך?‬
‫את לא יודעת כבר?‬
‫ת'ור יראה בכולנו מטרה שקל לפגוע בה,‬
‫אבל סיפרו לי על גמד‬
‫שיכול להעניק לנו יתרון.‬
‫נלך לנידאבליר.‬
‫היזהרי.‬
‫הברק על האגם הזה הוא מתכת.‬
‫הגמדים מפעילים כאן את הנפחיות שלהם.‬
‫הביצה מספקת להם ברזל.‬
‫היה לה שימוש נוסף.‬
‫מלכים וכוהנים הטביעו כאן את הנשים שלהם.‬
‫נשים?‬
‫נשים שאהבו ותויגו כזונות.‬
‫נשים שדיברו בבוטות ונרצחו.‬
‫הן הושלכו למים,‬
‫נהפכו לאבן באש נוזלית.‬
‫הכאב שלהן חי בכלי הנשק של הגמדים.‬
‫אני אאמץ את הזעם שלהן.‬
‫שפת המתים.‬
‫יש לענות לה לפני שנקבל רשות להיכנס.‬
‫אז אני אנהל משא ומתן.‬
‫לוקי, עכביש שכמוך, תקיים את הבטחתך.‬
‫שלום, סיגריד.‬
‫אז... זה הגבר שלך.‬
‫אמיץ מצד הנער להצטרף לקרב הזה.‬
‫מכנים אותי "הלהוט לנצוץ". "הבודד".‬
‫אין לי לא אב ולא אם.‬
‫אני נוצר מאבן וחי באש.‬
‫שם אישאר כל חיי.‬
‫חידה שומרת על השער.‬
‫צור.‬
‫התשובה היא צור.‬
‫הניצוץ השמימי של הגמדים.‬
‫איפה אותו אנדבארי?‬
‫הוא יבוא.‬
‫אלא אם כן "החבר" שלך הוביל אותנו לכאן‬ ‫בשביל הכיף הפרטי שלו.‬
‫הוא בטח מתחבא איפשהו.‬
‫אנדבארי, אדון הנפחייה שלו.‬
‫אני הוא ליף, בנו של גורם ומלך הוולסונג.‬
‫עברנו דרך ארוכה כדי...‬ ‫-אני יודע למה באתם.‬
‫אני מזהה את הדם הזה.‬
‫היית בהל וחזרת משם.‬
‫באת לחפש מתכת שהורגת אלים.‬
‫אחריי.‬
‫עבר הרבה זמן מאז שפגשתי לקוח אמיץ דיו.‬
‫תנקוב במחיר.‬
‫הטעו אותך.‬
‫אני לא מקבל תשלום בזהב.‬
‫אז איך?‬
‫בנשמות.‬
‫"אאפשר לכם להרוג חיים רבים,‬ ‫אבל בתמורה, אקח את שלכם."‬
‫המתכת שלי חותכת את חוטי הגורל‬ ‫ומביאה מזל רע.‬
‫אבל אין לדעת איך ומתי.‬
‫כך אני נשמר מפני גנבים.‬
‫אחד במיוחד.‬
‫אולי את מכירה אותו.‬
‫לוקי.‬
‫אני לא מכירה אותו.‬
‫אני רוצה את ת'ור.‬
‫ואני לא גנבת.‬
‫אשלם כל מה שיידרש.‬
‫חכי. את לא יודעת מה את עושה.‬
‫סיגריד!‬
‫הוא נקרא "אנטלר",‬
‫והוא שלך... עכשיו.‬
‫ואתה מרוויח מהקללה שלה?‬
‫אני זקן יותר משאני נראה, ולא במקרה.‬
‫כשהיא תפגוש את גורלה, אני אינצל משלי.‬
‫סיימנו כאן. אף אחד אחר לא צריך...‬
‫אני לוקחת את הסכינים.‬
‫איבדתי את הגרזן שלי בביצה המזוינת.‬
‫אני נשק מספיק כשלעצמי,‬
‫ואני מקולל מספיק.‬
‫חשוב שאציין משהו.‬
‫ניסיתי להגיד לאישה.‬
‫הנשק שלי יכול לשמש‬ ‫רק מישהו שכוונותיו אמיתיות.‬
‫אם הנשק חש היסוס אצל הלוחם,‬ ‫הלוחם יישרף בעודו בחיים.‬
‫הנחישות שלה ברורה,‬
‫אבל אתה, ידידי,‬
‫אני רואה בך ספק.‬
‫עצור. אתה לא צריך להוכיח דבר.‬
‫נראה שכן.‬
‫אם את לא מאמינה לי...‬ ‫-אני לא רוצה לאבד אותך.‬
‫אני שלך.‬
‫עד סוף העולם.‬
‫עדיין לא סיימת.‬
‫רצית חמישה לוחמים, ואני סופרת רק ארבעה.‬
‫עצרו!‬
‫אני בא איתכם.‬
‫לשם מה?‬
‫זה עניין פרטי שלי.‬
‫את מסרבת לצרף אותי?‬
‫אוכל להפוך את הדם הזה לכוח שלך,‬
‫אם תהיי מוכנה לשאת כאב.‬
‫איך?‬
‫הברזל יקשיח את הדם.‬
‫דבר אינו כואב יותר מהפגיעה בבני משפחתי.‬
‫תזכרי שכך אמרת.‬
‫סיגריד!‬
‫הנשים יעטפו אותה בברזל.‬
‫היכולת שלנו עומדת לרשותך.‬
‫היגון שלנו נהפך לשלך.‬
‫הברזל שלנו שלך עכשיו.‬
‫סיגריד!‬
‫סיגריד.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני לא יכולה לבכות עליהם, ליף.‬
‫אני לא יכולה לבכות אפילו.‬
‫אני יודע.‬
‫אלו הדמעות שלך.‬
‫אם תרצי,‬
‫תוכלי לנפץ את השמיים.‬
‫חבריי הוותיקים.‬
‫"מחשבה" ו"זיכרון".‬
‫הראו לי את התוכניות של סיגריד.‬
‫סיגריד.‬
‫יפהפייה.‬
‫כלת-דם.‬
‫יוצאת למלחמה נגד בני.‬
‫אודין פוקח עלייך עין.‬
‫תרגום כתוביות: דוד סבן‬