Sigrid!
Sigrid.
Sigrid!
Sigrid den ugifte.
Den egenrådige og sårede.
Hva vil du med meg?
Jeg har levd med guder lenge,
men jeg er først og fremst en kjempe.
Kjemper har nettopp dødd. Jeg bryr meg ikke om hva du har i blodet,
men at du gjemte deg mens deres blod ble spilt.
Og hva med meg? Døde jeg også for deg?
Det er Hel du besøker,
men du vil overleve.
Du er en gjest i mitt aldrende dronningdømme.
Helvete er et sted,
men også en person,
min evig døende datter.
De som dør i strid, drar til Valhall,
de bæres dit av valkyrjer.
Hel, hun tar tyvene og forræderne...
Løgnerne, feigingene og kjerringene.
Jeg er bare én av dem.
Og du kalte meg en gjest. Kan gjesten din få dra?
Ja, Blodsbrud.
Men du vil ha hevn, ikke løslatelse.
Du sa du skulle gi meg Tor.
- Har du et våpen som kan drepe ham? - Jern som dreper guder, er enkelt.
Dvergen, Andvare, kan bevæpne deg,
men Åsgård vil stå imot deg.
Dets murer har nesten falt bare én gang.
Tornebuskgudene beleiret stedet og lagde en sprekk i muren
da de i gamle dager kjempet mot Odin.
Vanene?
Ber dere meg inngå en avtale med de gamle gudene
for å gjenopplive den første krigen? Det er umulig.
Det er galskap.
Vår galskap ville gjenskapt verden.
Smågudenes tid må være forbi.
De skal kappes i to ved Ragnarok.
Hjelp meg å drepe Tor,
så kan dere gjøre hva dere vil med verden.
Samle sammen krigere og dra til Vanaheim. Jeg skal gjøre reisen deres lett.
Velg dine soldater med omhu.
Søk de som har det vondt.
Menn med Hel i hjertet.
Men gå fort og stille nå.
Før Odin legger sine egne planer.
Sigrid!
Hva skjedde? Hvor var du?
I Hel.
Jeg var i Hel.
Han tilbød meg hjelp.
Han? Hvem er han?
Loke av Åsgård.
Du må sørge.
Sigrid, Loke er ikke din venn.
Han er...
- Jeg tar deg med hjem. - Vil du ha mine tårer?
Jeg har ingen å gi deg.
- Det er hevn jeg trenger. - Sigrid...
Jeg er den siste i familien min.
Det er en æressak.
Jeg må drepe Tor.
Han er ikke bundet av våre regler eller ære.
Han er Tor.
Vi frykter ingen guder.
Jeg stoler ikke på Loke.
Vil han ha krig?
Jeg skal gi ham krig.
Så lenge det tjener meg.
Vi tar fem krigere med på reisen.
En for hver finger i Åpen Hånd,
lukket rundt oss i en knyttneve.
Vi trenger andre som er fortapt.
Andre uten noe å tape.
Og hvem er den første du vil sende i døden?
En skjoldbiter som drømmer om det.
Jeg husker ikke at det kom så mye blod på min bryllupsnatt.
Familien min er død, drept av Tor Odinssønn.
Jeg skal drepe ham.
Hvis jeg skal lykkes, trenger jeg deg.
Ingen lov, ingen navn,
vi rir ikke under noe flagg, og vi vil mest sannsynlig dø underveis.
Jeg pisser, så drar vi, ok?
Egill...
Navnet mitt er nydelig i munnen din, Marja.
Vet du hvorfor moren min kalte meg "Egill"?
Hvorfor?
Det er etter Egill "enhånd".
Min navnebror mistet hånden og fikk et sverd.
Kanskje moren min visste at mye ville tas fra meg i dette livet.
Men jeg liker å tro at hun visste hva jeg ville kunne gi med én hånd.
Men du har to hender.
Det har han.
For en sjenerøs trell.
Det er min skjebne å tjene og å bli tjent.
Slutt å snakke!
Men ikke slutt med det der.
Far!
Morrapuler!
Poeten lurte oss.
Han bandt oss med skittent språk, og vi var hjelpeløse.
Drep den poeten!
Ta ham!
Der er han!
Hvor ble han av?
Hvor er han?
Ikke stå her og...
Den veien.
Hvem har du pult?
Hvem har du drept?
Ingen ennå.
Det er ikke sånn jeg vil dø.
Dere trenger ikke meg. Hva gjør vi?
Hvis du må snakke så mye, poet, fortell en historie.
Ja, hvorfor ikke?
Kanskje en historie som passer vår destinasjon.
Om jeg bare visste hvor vi skulle.
Vi trenger mer magi enn det er i stavene deres.
Jeg vil ha Seid-kona.
Da skal jeg fortelle historien om hvorfor dette er en forferdelig idé.
Historien om Seid-kona,
som vet at jeg snakker om henne, siden hun vet alle ting,
selv tankene i hodene våre når vi går inn i landet hennes.
Seid-kona begynte som deg og meg.
Men i bytte mot makt, ga hun sitt mest menneskelige offer.
Sin sønn.
Hun spiste ham rå, skrikende,
for at Frøya skulle gi henne det hun ønsket seg,
det altseende øyet.
En som vil rive barnet sitt i filler med tennene for makt,
vil gjøre mye verre ting mot oss for å ha banket på hos henne ubedt.
Hvorfor kaller vi på denne personen?
Fordi selv guder frykter fremtiden.
Hun har laget et verdenstre.
Å guder, for en stank!
Vi er ikke alene.
Ulv!
Nei, det er bare en dåre i ulveklær.
Kom igjen, valp.
På plass, Ulfr.
En demonstrasjon.
Jeg synes tennene hans fortjener en gudehals.
Hva med dere?
Hun vet. Hun vet det allerede.
Hun spådde i barnets innvoller, og de fortalte henne planene våre.
Sønnen jeg spiste for å få Frøyas gunst? Sier de enda det?
Jeg kan hjelpe trellen deres.
Stig på.
Hvor da?
Hvem er han?
Ulfr ble født som en bastard og har oppført seg som en siden.
Jeg fant ham midt i en ond gjerning og bandt ham.
Nå er jeg hans skriftemor. Og feilene hans er min makt.
Jeg redder hånden hans hvis dere tillater det.
- Hvorfor skal vi stole på deg, heks? - For det skal dere, så det gjør dere.
- Det er ikke et... - Gjør det! Hva det enn er, gjør det.
- Ikke rør ham. - Vent.
Du ville latt oss alle dø, bare vi tar ordrer fra deg.
Du hadde halvveis rett.
Det var en Seid-kona som fødte en sønn.
Men hun kunne se på meg og vite at fremtiden min var en kvinnes liv.
Og hun elsket meg og gjorde meg til den neste Seid-kona i rekken.
Nå går jeg i min mors klær og holder arbeidet hennes ved like.
Sannheten ble en annen da poetene ble involvert.
Jeg skal jobbe med det.
Du tilbyr meg ulven din.
Jeg kom for en heks.
Du har en.
Reinsdyrene utenfor har allerede sagt det.
Vi er bundet sammen.
Enten jeg liker det eller ikke.
Det monsteret drepte oss nesten,
og du brydde deg ikke.
Galskap trengs på et sinnssykt oppdrag. Er du uenig?
Min vei er den samme som din,
men du blander deg i ting som du ikke kan kontrollere.
Hvilken kurs setter vi?
Vet du det ikke allerede?
Alle oss sammen ville vært et enkelt mål for Tor,
men jeg har hørt om en dverg som kan gi oss en fordel.
Vi drar til Myrkheimr.
Forsiktig.
Glansen på innsjøen er metall.
Dvergene har smiene sine her.
Myren gir dem jern.
Den hadde et annet formål også.
Konger og prester druknet kvinnene sine her.
Kvinner?
Kvinner som elsket og ble kalt "hore". Kvinner med skarpe tunger, som ble kuttet.
De ble kastet inn og forvandlet til stein i flytende ild.
Deres smerte lever i dvergenes våpen.
Jeg vil gjøre deres raseri til mitt.
Dødtunge.
Og hun må få svar før vi får lov til å gå inn.
Da skal jeg forhandle.
Loke, din edderkopp, hold lovnadene dine.
Hill, Sigrid.
Så dette er mannen din.
Modig gutt som ble med i denne kampen.
Jeg kalles Vil-Skinne, den ensomme.
Ingen far eller mor har jeg.
Jeg stammer fra stein og bor i ildstedet.
Og der skal jeg tilbringe livet.
En gåte vokter porten.
Flint.
Flint er svaret.
Dvergenes guddommelige gnist.
Hvor er Andvare?
Han kommer.
Med mindre "vennen" din førte oss hit for sin egen private moro.
Han gjemmer seg nok et sted.
Andvare, mester i sin smie.
Jeg er Leif, sønn av Gorm og konge av Volsung.
- Vi har kommet langt for... - Jeg vet hvorfor dere er her.
Jeg kjenner det blodet. Du har vært i Hel og kommet tilbake.
Du vil ha gudedrepende metall.
Følg meg.
Lenge siden jeg har hatt en kunde som var modig nok.
Si hvor mye du vil ha.
Du har blitt villedet. Jeg får ikke betalt i gull.
Hva vil du ha da?
Sjeler.
"Du kan ta mange liv med meg, men til gjengjeld tar jeg ditt."
Metallet mitt kutter skjebnens tråder og bringer ulykke.
Men hvordan og når, det vet ingen.
Dette er mitt vern mot tyvene.
Spesielt én, kanskje dere kjenner ham.
Loke.
Aldri møtt ham.
Det er Tor jeg vil ha.
Og jeg er ingen tyv. Jeg betaler det våpenet krever.
Vent. Du vet ikke hva du gjør.
Sigrid.
Det heter Antler,
og det er ditt nå.
Og du tjener på hennes forbannelse?
Jeg er eldre enn jeg ser ut til, og det er ikke tilfeldig.
Når hun møter sin skjebne, blir jeg spart for min.
Vi er ferdige. Ingen andre trenger...
Jeg tar knivene.
Mistet øksen min i den jævla myra.
Jeg er våpen nok
og forbannet nok.
Jeg burde nevne
at jeg prøvde å si til kvinnen
at mine våpen kun kan brukes av de med sanne intensjoner.
Hvis våpenet føler nøling i krigeren, brennes krigeren levende.
Jeg så hennes overbevisning,
men i deg, min venn,
i deg ser jeg tvil.
Stopp. Du har ingenting å bevise.
Det har jeg visst.
- Om du ikke kan tro meg... - Jeg vil ikke miste deg.
Jeg er din.
I Ragnarok eller ødeleggelse.
Du er ikke ferdig ennå.
Fem krigere søkte du, og jeg kan bare telle fire.
Holdt!
Jeg blir med dere.
Hvorfor det?
Det angår kun meg.
Avviser du meg?
Jeg kan gjøre det blodet til din makt,
hvis du er åpen for smerte.
Hvordan?
Jernet vil herde blodet.
Ingenting kan gjøre mer vondt enn at folket mitt ble brent.
Husk at du sa det.
Sigrid!
Kvinnene vil kle henne i jern.
Vår rekkevidde er din.
Vår sorg er din.
Vårt jern er ditt.
Sigrid!
Sigrid.
Det går bra.
Jeg kan ikke gråte for dem, Leif.
Jeg kan ikke engang gråte.
Jeg vet det.
Der er tårene dine.
Hvis du vil,
kan du sette himmel og jord i bevegelse.
Mine gamle venner.
Tanke og Minne.
Send Sigrids planer til meg.
Sigrid.
Skjønnhet.
Blodsbrud.
Hun vil føre krig mot sønnen min.
Odin åpner øyet og ser på deg.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten