Sigrid!
Sigrid.
Sigrid!
Sigrid den ogifta.
Den egensinniga och den sårade.
Vad vill du ha av mig?
Jag har länge levt tillsammans med gudar,
men jag är först och främst jätte.
Jättarna dog nyss. Jag struntar i vad som finns i ditt blod.
Jag bryr mig om att du gömde dig när deras blod spilldes.
Och jag, då? Dog jag för din skull också?
Du besöker Hel, men du kommer att överleva.
Du är gäst i mitt grånande drottningrike.
Hel är en plats och även en person,
min ständigt döende dotter.
De som dör i strid färdas till Valhall, burna av valkyrior.
Hel, hon tar tjuvarna och förrädarna...
Lögnarna, ynkryggarna och fittorna.
Jag är endast en av dem.
Du kallade mig gäst. Får din gäst lov att gå?
Ja, blodsbruden.
Men du vill ha hämnd, du vill inte bli frisläppt.
Du sa att du skulle ge mig Tor. Har du vapen som kan döda honom?
Järn som dödar gudar ordnas lätt.
Dvärgen Andvari kan beväpna dig, men Asgård lär stå emot med all sin kraft.
Dess bålverk har gett vika blott en gång.
Fruktbarhetsgudarna bröt igenom bålverket när de krigade mot Oden i forna tider.
Vanerna?
Ska jag sluta avtal med de gamla gudarna för att blåsa liv i det första kriget?
Det du önskar är omöjligt. Det är galenskap.
Vår galenskap skulle kunna omskapa världen.
De futtiga gudarnas tidsålder måste ta slut.
Spräck och klyv när Ragnarök kommer.
Om du hjälper mig att döda Tor kan du göra vad du vill med världen.
Samla ihop kämpar och åk till Vanheim. Jag hjälper dig att resa dit.
Välj noga ut dina soldater. Sök efter de som lider.
Män som har Hel i hjärtat.
Men ge dig av snabbt och tyst nu, innan Oden hinner smida sina egna planer.
Sigrid!
Sigrid! Vad hände? Var har du varit?
Hel.
Jag var i Hel.
Han erbjöd mig hjälp.
Han? Vem är han?
Loke av Asgård.
Du behöver sörja.
Sigrid, Loke är inte din vän. Han är...
- Låt mig föra dig hem. - Vill du se mig gråta?
Jag har inga tårar att ge.
- Jag behöver hämnd. - Sigrid...
Jag är den sista i min familj.
Hedern kräver det.
Jag måste döda Tor.
Han lever inte efter våra regler eller vår heder.
Han är Tor.
Vi fruktar inga gudar.
Jag litar inte på Loke.
Vill han ha krig?
Då ska han få det.
Så länge jag tjänar på det.
Vi tar med fem krigare på resan.
Ett för varje finger i den Öppna handen. De får skydda oss som en knytnäve.
Vi behöver andra som är vilsna. Såna som inte har nåt att förlora.
Vem blir den första du skickar in i döden?
En sköldbitare som inget hellre önskar.
Jag minns inte att det blödde så mycket när min oskuld togs.
Min familj är död, mördad av Tor, Odens son.
Jag ska döda honom. Om jag ska lyckas behöver jag din hjälp.
Ingen lag, inga namn.
Vi rider inte under nån fana, och vi dör förmodligen på kuppen.
Jag ska pissa, sen kan vi ge oss av.
Egill...
Mitt namn är underbart i din mun, Marja.
Vet du varför min mor döpte mig till Egill?
Varför?
Det är efter Egill "den enhänte".
Min namne förlorade sin hand och fick ett svärd.
Min mor kanske visste att mycket skulle tas ifrån mig i livet.
Men jag vill gärna tro att hon förstod vad jag skulle kunna erbjuda med en hand.
Men du har ju två händer.
Det har han verkligen.
En mycket generös träl.
Det är mitt öde att tjäna och bli tjänad.
Sluta prata!
Men sluta inte med det där!
Far!
Din jävel!
Poeten lurade oss.
Han lurade oss med sina smutsiga ord, och vi var hjälplösa.
Döda den där poeten!
Ta honom!
Där är han!
Vart tog han vägen?
Var är han?
Stå inte här och...
Det hållet.
Vem knullade du?
Vem dödade du?
Ingen än så länge.
Jag vill inte dö så här.
Ni behöver inte mig. Vad håller vi på med?
Om du ska prata så mycket, låt oss höra en berättelse.
Visst, varför inte? Kanske en historia som passar vår destination.
Om jag bara visste vart vi skulle.
Vi behöver mer magi än som finns i dina pinnar. Jag vill ha Seid-Kona.
Då ska ni få höra berättelsen om varför det är en hemskt dålig idé.
Hör nu om Seid-Kona.
Hon vet att jag talar om henne, eftersom hon vet allt,
till och med våra tankar när vi beger oss in på hennes mark.
Seid-Kona var precis som ni och jag.
Men i utbyte mot makt offrade hon nåt mycket mänskligt.
Sin son.
Hon åt honom levande.
Hon skrek åt Freja att hon skulle ge henne det hon önskade.
Det allseende ögat.
Nån som sliter sönder sitt barn med tänderna för att få makt...
Hon kommer att behandla oss än värre för att vi dyker upp oinbjudna.
Varför ska vi besöka den här personen?
För att till och med gudar fruktar framtiden.
Hon har skapat ett världsträd.
Vid alla gudar, vilken stank!
Vi är inte ensamma.
Varg!
Nej, det är bara en dumskalle utklädd till varg.
Kom igen då, valpen.
Fot, Ulfr.
Det var en demonstration. Jag tycker nog att hans tänder förtjänar en guds hals.
Eller hur?
Hon vet! Hon vet redan.
Hon skådade in i sitt barns inälvor, och inälvorna avslöjade våra planer!
Sonen jag åt upp för Frejas gunst? Berättas den skrönan fortfarande?
Jag kan hjälpa er träl.
Stig på.
Stig på var?
Vem är han?
Ulfr föddes som bastard och har betett sig så sen dess.
Jag gjorde honom till min slav när han begick ett hemskt dåd.
Nu är jag hans biktfader, och hans oförrätter ger mig makt.
- Om ni tillåter kan jag rädda hans hand. - Varför skulle vi lita på dig, häxa?
Det kommer ni att göra, och därför gör ni det.
- Det är inget... - Gör det! Vad det än är, gör det.
- Rör honom inte. - Vänta.
Du skulle låta oss alla dö, bara vi följer dina befallningar!
Du hade rätt till hälften.
Det fanns en Seid-Kona som födde en son.
Men hon såg på mig och visste att min framtid var som kvinna.
Och hon älskade mig och gjorde mig till den Seid-Kona som kom efter henne.
Nu bär jag min mors kläder och håller hennes arbete vid liv.
Sanningen förvrängdes när poeterna blandade sig i.
Jag ska jobba på det.
Du erbjuder mig din varg. Jag kom hit för en häxa.
Du har en.
Renarna utanför har redan berättat för mig.
Vi är förbundna, vare sig jag gillar det eller inte.
Det där monstret dödade oss nästan, och du brydde dig inte.
Vi behöver galenskap för ett galet uppdrag. Håller du inte med?
Min väg är densamma som din,
men du lägger dig i saker som du inte kan kontrollera.
- Vilken väg ska vi ta? - Vet du inte redan det?
Tor kan förgöra oss allihop med lätthet,
men det lär finnas en dvärg som kan ge oss ett övertag.
Vi beger oss till Nidavellir.
Försiktigt.
Glansen på sjöns yta är metall.
Dvärgarnas smedjor ligger här. Mossen ger dem järn.
Den hade även ett annat syfte.
Kungar och präster brukade dränka sina kvinnor här.
Kvinnor?
Kvinnor som älskade och därför kallades för "horor".
Kvinnor som sa otillåtna saker och höggs ner.
De kastades ner i mossen och förvandlades till sten i flytande eld.
Deras vånda lever vidare i dvärgarnas vapen.
Jag ska göra deras vrede till min.
De dödas språk.
Hon kräver ett svar innan vi får tillåtelse att gå in.
Då ska jag förhandla.
Loke, din spindel, håll vad du har lovat.
Var hälsad, Sigrid.
Det här är alltså din man.
Han är en modig pojke som går med i den här striden.
Jag heter Ivrig-att-glänsa, den ensamma.
Jag har vare sig far eller mor.
Jag härstammar från sten och bor i eldstaden.
Där ska jag tillbringa mitt liv.
En gåta vaktar porten.
Flinta. Flinta är svaret.
Dvärgarnas gudomliga gnista.
- Var finns denna Andvari? - Han kommer.
Om inte din "vän" ledde oss hit för sitt eget höga nöjes skull.
Han gömmer sig nog nånstans.
Andvari, mäster i sin egen smedja.
Jag heter Leif. Jag är Gorms son och Völsungs kung.
- Vi har kommit långt för... - Jag vet varför ni är här.
Jag känner igen blodet. Du har varit i Hel och kommit tillbaka.
Du vill ha metall som kan döda gudar.
Följ mig.
Det var länge sen jag hade en kund som var modig nog.
Säg ditt pris.
Du har blivit vilseledd. Jag tar inte betalt i guld.
- Vad är då priset? - Själar.
"Du kan ta många liv med mig, men i gengäld tar jag ditt."
Min metall skär av ödets trådar och för olycka med sig.
Men hur och när vet man aldrig.
Det är mitt skydd mot tjuvarna. Mot en i synnerhet.
Du kanske känner honom?
Loke?
Jag har aldrig träffat honom. Det är Tor jag vill ha.
Och jag är ingen tjuv. Jag betalar vadhelst vapnet kräver.
Vänta. Du vet inte vad du gör.
Sigrid!
Det heter Antler, och det är ditt nu.
Tjänar du på hennes förbannelse?
Jag är äldre än jag ser ut, och det är inte av en händelse.
När hon möter sitt öde slipper jag mitt.
Vi är klara här. Ingen annan måste...
Jag tar knivarna.
Jag tappade min yxa i den jävla mossen.
Jag själv är vapen nog, och fördömd nog.
Jag borde nog nämna en sak. Som jag försökte säga till kvinnan...
Vapnen kan bara användas om man har en äkta avsikt.
Om vapnet känner av tvekan inom krigaren, då blir krigaren levande uppbränd.
Jag såg övertygelsen inom henne, men du, min vän...
I dig ser jag tvivel.
Stopp. Du måste inte bevisa nåt.
Jo, det verkar så.
- Om du inte tror på mig... - Jag vill inte förlora dig.
Jag är din.
Oavsett om det blir Ragnarök eller undergång.
Du är inte färdig än.
Du sökte fem krigare, men jag ser bara fyra.
Vänta!
Jag följer med er.
I vilket syfte?
Det rör bara mig. Vägrar du låta mig följa med?
Jag kan göra det där blodet till din kraft om du kan tänka dig att utstå smärta.
Hur då?
Järnet härdar blodet.
Inget kan smärta mer än att se min släkt brännas upp.
Kom ihåg att du sa det.
Sigrid!
Kvinnorna kommer att klä henne i järn.
Vår räckvidd är din.
Vår sorg är din.
Vårt järn är ditt.
Sigrid!
Sigrid.
Det är okej.
Jag kan inte gråta för dem, Leif.
- Jag kan inte ens gråta. - Jag vet.
Där är dina tårar.
Om du så önskar kommer du att få din hämnd.
Mina gamla vänner.
Hugin och Munin.
Visa mig vad Sigrid planerar.
Sigrid.
Skönhet.
Blodsbrud.
Du tänker kriga mot min son.
Oden öppnar sitt öga och ser dig.
Undertexter: Mats Nilsson