GUDARNAS SKYMNING
KÄTTARSPJUTET
Sigrid!
Sigrid.
Sigrid!
Sigrid den ogifta. Den bedrövade och sårade.
Vad är det du vill mig?
Jag har så länge levt... med gudar, men... jag är först och främst en jätte.
Jättar har precis dött. Jag bryr mig inte om vad du har i blodet.
Jag bryr mig om att du gömde dig medan de förblödde. Och gällande mig?
Dog jag för dig jag med?
Det är Hel du besöker, men du överlever.
Du är gäst här i mitt grånande drottningdöme.
Hel är en plats och även en person, min ständigt döende dotter.
De som dör i krig far till Valhalla, förda dit av Valkyrier. Hel,
hon tar tjuvar och förrädare...
Lögnare, ynkryggar och fittor.
Jag är bara en av dom där. Och du kallade mig en gäst,
är din gäst fri att ge sig av?
Ja, Blodbrud.
Men du vill ha hämnd, inte befrielse.
Du sa att du skulle ge mig Tor.
Har du ett vapen som kan döda honom?
Guda-dödande järn är enkla att få tag i. Dvärgen, Andvari, kan beväpna dig,
men Asgård kommer att stå hårt emot dig. Dess bålverk, har bara knäckts, en gång.
Alv-gudarna belägrade och knäckte den när de fordom krigade med Oden.
Vanerna?
Vill ni att jag sluter avtal med dom gamla gudarna och återuppväcker det
första kriget? Det ni vill är omöjligt. Det är vansinne.
Vårt vansinne, skulle återskapa världen.
De småsinta gudarnas ålder måste ta slut. Riven i stycken vid Ragnarök.
Om ni hjälper mig döda Tor, så kan ni göra vad ni vill med världen.
Samla krigare och färdas till Vanhem. Jag svär att stötta din resa.
Välj dina soldater väl. Finn dom som lider. Män som bär Hel i sina hjärtan.
Men gör det snabbt och tyst nu. Innan Odin smider sina egna planer.
Sigrid!
Vad hände? Vart var du?
Hel. Jag var i Hel. Han erbjöd mig hjälp.
Han? Vilken han?
Loke av Asgård.
Du behöver få sörja.
Sigrid, Loke är inte din vän. Han är...
Låt mig ta dig hem.
Vill du ha tårar av mig? Jag har inga att ge. Det är hämnd jag behöver.
Sigrid...
Jag är den sista i min familj. Hedern, kräver det. Jag måste döda Tor.
Han är inte bunden av våra seder eller av heder. Han är Tor.
Vi fruktar inga gudar.
Jag litar inte på Loke.
Om han vill ha krig?
Ska jag ge honom det. Så länge det tjänar mig.
Vi tar fem krigare på resan.
En för varje finger på en öppen hand. Som omsluter oss i en knytnäve.
Vi behöver andra som är vilse.
Och andra som inte har nåt att förlora.
Och vem blir den första du skickar till sin död?
En sköldbitare som inte vill något hellre.
Så mycket blödde inte jag första gången jag blev spettad.
Min familj är död, mördade av Tor Odensson.
Jag ska se till att han dör. Om jag ska lyckas behöver jag dig.
Ingen lag, inga namn, vi rider inte under nån fana,
och kommer troligtvis dö på vägen dit.
Jag ska pissa, sen kan vi ge oss av, okej?
Egill...
Mitt namn är underbart i din mun, Marja.
Vet du varför min mamma döpte mig till Egill?
Varför?
Efter ”Egill En-Hand." Min namne förlorade sin hand och fick ett svärd.
Min mamma kanske visste att mycket skulle tas ifrån mig här i livet.
Men jag vill tro hon visste vad jag skulle kunna ge med bara en hand.
Men du... har ju två händer.
Ja det har han. En så generös träl.
Det är mitt öde att tjäna och bli tjänad.
- Sluta prata! - Men sluta inte med det där!
Far!
Din fähund!
Poeten lurade oss. Han band oss hårt med sina smutsiga ord, och vi var hjälplösa.
Hm.
Döda poeten!
Ta honom!
Där är han!
Vart tog han vägen?
Var är han?
Stå inte där och--
Ditåt...
Vem har du knullat?
Vem har du dödat?
Ingen än?
Det är inte så här jag vill dö.
Du behöver inte mig. Vad ska vi göra?
Om du måste prata så mycket, poet, berätta en saga.
Ja varför inte? Kanske en berättelse som passar vår destination.
Om jag bara visste vart vi är på väg.
Vi behöver mer magi än du har i dina pinnar. Jag vill ha Seid-Kona.
Då ska jag berätta historien om varför det här är en jättedålig idé.
Hör på sagan, om Seid-Kona, som vet att jag talar om henne,
eftersom hon vet allting, till och med våra tankar när
vi närmar oss hennes marker.
Seid-Kona var från början som ni och jag. Men i utbyte mot sina krafter,
försakade hon sin mänskligaste uppoffring. Sin son. Hon åt honom rå, skrikande,
för att Freja skulle ge henne det hon önskade sig. Det allseende ögat.
Den som sliter isär sitt spädbarn med tänderna för att få makt,
den kommer göra mycket värre mot oss om vi knackar på hennes dörr oinbjudna.
Varför hälsar vi på den här personen?
För att även gudar, fruktar framtiden.
Hon har gjort ett världsträd.
Gudar, vilken stank!
Vi är inte ensamma.
SLAGSTÖN
Varg!
Nej, det är bara ett kukhuvud i varga-kläder.
Kom an då, valp.
SPARKSTÖN
Gå fot nu, Ulfr.
En demonstration. Jag tycker att hans tänder förtjänar
en guds hals. Vad säger du?
Hon vet! Hon vet allt redan.
Hon såg i hennes barns inälvor och de berättade om våra planer!
Sonen jag åt för att vinna Frejas gunst? Säger dom ännu så?
Jag kan hjälpa er träl. Kom in.
Kom in var?
Vem är han?
Ulfr föddes som oäkting och har betett sig som en sen dess.
Jag fann honom mitt i en mörk gärning och band honom. Nu tyr han sig till mig.
Och hans ogärningar är min styrka.
Jag kan rädda hans hand om ni tillåter det.
Varför ska vi lita på dig, häxa?
För ni kommer det, så ni gör det.
- Det är inte så det... - Gör det!
V-vad det än är, gör det.
- Rör honom inte. - Vänta.
Vi kommer alla att dö, om vi bara lyder ditt ord.
Du hade till hälften rätt. Det fanns en Seid-Kona som födde en son.
Men hon såg på mig och visste att min framtid var ett kvinnoliv.
Och hon älskade mig och gjorde mig till en ny Seid-Kona.
Nu bär jag min moders kläder och håller hennes arbete vid liv.
Sanningen förvreds när poeterna la sig i.
Jag ska jobba på det.
Du erbjuder din varg till mig. Jag kom för en häxa.
Du har en. Det har renarna utanför redan berättat.
Vi är bundna. Oavsett vad jag tycker om det.
Det där monstret dödade oss nästan och du brydde dig inte.
Galenskap behövs för ett galet uppdrag. Håller du inte med?
Min väg är densamma som din, men du beblandar dig med saker
du inte kan kontrollera.
Vad är våran kurs?
Jasså, vet du inte det redan?
Alla vi tillsammans är endast ett mål av halm för Tor, men det finns en dvärg,
har jag hört, som kan ge oss ett övertag. Vi ska till Nidavellir.
Försiktigt.
Glansen på sjöns yta är metaller. Dvärgarna har sina smedjor här.
Dom får sitt järn från myren.
Det hade ett annat syfte också. Kungar och präster, dom dränkte sina kvinnor här.
Kvinnor?
Kvinnor som älskade och blev stämplade som "hora".
Kvinnor som talade skarpt och blev skurna. Dom kastades i,
och blev till sten i flytande eld.
Deras vånda lever i dvärgarnas vapen. Jag ska göra deras vrede till min egen.
Vorr jur ekh lo enthi denth, thak-jon makmur--
Döds-språk. Och hon måste besvaras innan vi får tillstånd att träda in.
Vorr jur ekh lo enhi...
Då ska jag förhandla.
Loke, din spindel! Stå vid titt ord!
Var hälsad, Sigrid. Jaha, är det här din man. Modig pojke,
som går med i den här striden.
Jag kallas Ivrig-att-skina, den ensamma. Ingen far eller mor har jag.
Jag härstammar från sten och bor i härden. Och där ska jag tillbringa mitt liv.
En gåta vaktar porten.
Flinta. Svaret är flinta.
Dvärgarnas gudomliga gnista.
Var är den här Andvari?
Han kommer.
Om inte din "vän" ledde oss hit för sitt höga nöjes skull.
Han gömmer sig säkert nånstans.
Andvari, mästare i sin smedja. Jag är Leif, son till Gorm och kungen av Völsung.
- Vi har kommit långt för... - Jag vet vad ni är här för.
Jag känner igen blodet. Du har varit till Hel och tillbaka.
Du är här för guda-dödande metall. Följ med.
Det var länge sen jag hade en kund som var modig nog.
Säg ditt pris.
Du har blivit vilseledd. Jag tar inte betalt i guld.
Så vad är ditt pris?
Själar.
"Du kan ta många liv med mig, men i gengäld... tar jag ditt."
Min metall skär ödets trådar och för med sig olycka. Men hur och när,
går inte att veta. Det här är mitt värn mot tjuvar.
En i synnerhet, ni kanske känner honom... Loke.
Har aldrig träffat honom. Det är Tor jag vill ha.
Och jag är ingen tjuv. Jag betalar vad än vapnet kräver.
Vänta. Du vet inte vad du gör.
Sigrid.
Det heter hornkrona och det är ditt... nu.
Och du tjänar på hennes förbannelse?
Jag är äldre än jag ser ut, och det är ingen slump.
När hon möter sitt öde... besparas jag mitt.
Vi är klara här. Ingen annan behöver--
Jag tar knivarna.
Jag tappade min yxa i den där fitt- myren.
Jag är redan ett vapen... och har redan en förbannelse.
Jag borde verkligen nämna...
Jag försökte säga till kvinnan att mina vapen bara kan användas av dom som har
sant uppsåt. Om vapnet känner tvekan hos krigaren,
brinner krigaren levande. Jag såg hennes övertygelse,
men du, min vän, jag ser tvivel hos dig.
Sluta. Du har inget att bevisa.
Jag verkar visst ha det.
- Om du inte tror på mig-- - Jag vill inte förlora dig.
Jag är din.
I Ragnarök eller ruin.
Du är inte klar än. Du sökte fem krigare, och jag får oss bara till fyra.
Vänta! Jag följer med er.
Av vilket syfte?
Mitt ärende är mitt eget. Förvägrar du mig?
Jag kan göra det blodet till din kraft... om du är öppen för smärta.
Hur?
Järnet härdar blodet.
Inget kan göra mer ont än att bränna min släkt.
Kom ihåg att du sa det.
Sigrid!
Kvinnorna kommer att klä henne i järn.
Vårt grepp är ditt. Vårt lidande är ditt.
Vårt järn är ditt.
Sigrid!
Sigrid.
Det är okej. Allt är bra.
Jag kan inte gråta för dom, Leif. Jag kan inte ens gråta.
Jag vet.
Där är dina tårar. Om du vill... kommer du att krossa himlen.
Mina gamla vänner. Tanke och minne. Sänd Sigrids planer inför min syn.
Sigrid. Skönhet. Blod-brud. Som för krig mot min son. Oden öppnar sitt öga mot dig.