СУТІНКИ БОГІВ
СПИС ЄРЕТИКА
Сіґрід!
Сіґрід.
Сіґрід!
Сіґрід Безшлюбна.
Свавільна й поранена.
Чого ти від мене хочеш?
Я довгий час жив поміж богів,
але перш за все я — велетень.
Велетні щойно загинули.
Мені байдуже, яка в тобі кров.
Але не байдуже, що ти ховався, коли проливали їхню.
А як щодо мене? Я теж померла за тебе?
Ти відвідуєш Хель,
але ти житимеш.
Ти гостя мого посивілого королівства.
Хель — це пекло,
а ще — це людина,
моя вічно мруща дочка.
Загиблі в боях потрапляють у Вальгаллу.
Валькірії переносять їх туди.
А Хель забирає злодіїв і зрадників...
Брехунів, боягузів і виродків.
Я лише одна з них.
Ти сказала, що я гостя. Твої гості можуть вільно піти?
Так, Кривава наречена.
Але ти хочеш помсти, а не волі для себе.
Ти сказав, що здаси мені Тора.
- Маєш зброю, яка його вб'є? - Убити бога залізом доволі легко.
Гном Андварі може тебе озброїти,
але Асгард чинитиме тобі чималий опір.
Лише раз його міць похитнулася.
Боги чагарників взяли місто в облогу, коли пішли війною проти Одіна.
Вани?
Ти хочеш, щоб я уклала угоду із давніми богами
й відновила першу війну?
Те, чого ти хочеш, неможливо.
Це божевілля.
Наше божевілля змінить світ.
Епоха дрібних богів має закінчитися.
Час розколу, час Раґнароку.
Допоможи мені вбити Тора
й роби зі світом, що тобі заманеться.
Збирай воїнів і вирушай до Ванагейму. Я обіцяю сприяти твоєму походу.
Розумно вибирай собі бійців.
Шукай тих, хто страждає.
Людей, у серці яких Хель.
Але йди швидко й тихо.
Поки Одін не визначив свої плани.
Сіґрід!
Що сталося? Де ти була?
Хель.
Я була в пеклі.
Він запропонував мені допомогу.
Він? Хто він?
Локі з Асгарда.
Тобі треба оплакати їх.
Сіґрід, Локі тобі не друг.
Він...
Їдьмо додому.
Ти хочеш від мене сліз?
У мене їх немає.
- Мені потрібна помста. - Сіґрід...
Я остання з моєї родини.
Цього вимагає честь.
Я повинна вбити Тора.
Його не зв'язує ні наш кодекс, ні честь.
Це Тор.
Ми не боїмося богів.
Я не довіряю Локі.
Він хоче війни?
Я дам йому її.
Мені це вигідно.
Візьмемо із собою п'ятьох воїнів.
По одному на кожен палець Відкритої Долоні,
стиснутої у кулак.
Нам потрібні ті,
кому нема чого втрачати.
І кого ж ти першим відправиш на смерть?
Ту, що завжди напоготові й уже гризе щит.
Не пригадую, щоб так стікала кров'ю після першого поранення.
Моя сім'я мертва, її вбив Тор Одінсон.
І я побачу його смерть.
Ти потрібна мені для успіху в цьому.
Ні закону, ні імен,
жодного прапора з нами в дорозі. Ми йдемо туди не помирати.
Я в туалет і можемо їхати.
Еґілле...
Моє ім'я чудово звучить із твоїх вуст, Мар'є.
Знаєш, чому мама назвала мене Еґіллом?
Чому?
На честь Еґілла Однорукого.
Мій тезка втратив руку, але отримав меч.
Мабуть, мати знала, що в цьому житті я багато чого втрачатиму.
Але мене тішить думка, що вона знала, на що здатен її «однорукий».
Але в тебе дві руки.
Так і є.
Який щедрий раб.
Моя доля — служити й приймати служіння.
Припини говорити!
Але це не припиняй!
Батьку!
Вилупок!
Поет нас обдурив.
Він скував нас своїми брудними словами, ми були безпорадні.
Убити поета!
Хапай його!
Он де він!
Куди він подівся?
Де він?
Не стійте тут, як...
Туди.
Кого ти трахнув?
Кого ти вбила?
Ще нікого.
Я не так хотів померти.
Я вам не потрібен. Що ми робимо?
Якщо не можеш помовчати, поете, краще розкажи казку.
Так. Чому ж ні.
Можна було б про те місце, куди ми йдемо.
Якби я ще знав, куди ми йдемо.
Треба більше магії, ніж є у твоїх паличках.
Потрібна Сейдкона.
Тоді я розповім, чому ця ідея жахлива.
Послухайте ж про Сейдкону,
яка знає, що я говорю про неї, бо вона знає все,
знає про що ми думаємо, бо ми прямуємо до її земель.
Сейдкона спершу була така, як ми з вами.
Та в обмін на могутність вона принесла в жертву людську частину себе.
Власного сина.
Вона з'їла його живцем, попри крик,
аби Фрея виконала її бажання —
мати всевидяче око.
Та, що розірве власну дитину зубами заради влади,
може вчинити набагато гірше з нами, бо прийшли до неї без запрошення.
Чому ми звертаємося до цієї особи?
Бо навіть боги бояться майбутнього.
Вона створила світове дерево.
О боги, який сморід!
Ми тут не самі.
Вовк!
Ні, це просто якесь дурко у вовчій шкурі.
Ну ж бо, цуценя.
Зцілися, Ульфре.
Демонстрація.
Гадаю, його зуби гідні перегризти горло богу.
Хіба ні?
Вона знає! Вона вже все знає.
Вона зазирнула в нутрощі свого малюка, які розповіли їй про наші плани!
Ти про сина, якого я з'їла на честь Фреї? Про це досі розповідають?
Я допоможу вашому рабу.
Ідіть за мною.
Куди?
Хто він?
Ульфр народився байстрюком і саме так поводиться все життя.
Я стала свідком його чорного діла і тепер він мій раб.
Тепер я його сповідниця. А його гріхи — моя сила.
Я врятую його руку, якщо дозволите.
Чому ми маємо тобі довіряти?
Бо довірятимете, тому й маєте.
- Це не якась... - Зроби це! Що б це не було, зроби.
- Не чіпай його. - Зажди.
Твої накази спинитися, можуть коштувати нам усім життя!
Ти почасти мав рацію.
Була Сейдкона, яка народила сина.
Але вона дивилася на мене й знала, що моє майбутнє — життя жінки.
Вона любила мене й зробила наступною Сейдконою.
Тепер я ношу одяг своєї матері й продовжую її справу.
Правда набула іншого вигляду, коли втрутилися поети.
Спробую виправити.
Ти пропонуєш мені свого вовка.
Я прийшла за відьмою.
Вона в тебе є.
Олені надворі мені про це сказали.
Ми пов'язані.
Подобається мені це чи ні.
Те чудовисько ледь нас не вбило,
а тобі було байдуже.
Шалена пригода потребує безумства.
Ти не згоден?
Мій шлях той самий, що й твій,
але ти втручаєшся у те, що не спроможна контролювати.
Куди ми прямуємо?
Хіба ти вже не знаєш?
Ми всі разом — лише соломинка для Тора,
але, кажуть, є гном, який може дати нам перевагу.
Їдемо в Нідавелір.
Обережно.
Блиск на поверхні озера — це метал.
Гноми будують тут свої кузні.
Болото дає їм залізо.
Та воно мало й іншу мету.
Королі й священники топили в ньому своїх жінок.
Жінок?
Жінок, які кохали, і яких затаврували «повіями».
Жінок, гострих на язик, яких різали.
Їх кидали сюди,
і вони каменіли в рідкому вогні.
Їхня агонія живе у зброї гномів.
Я зроблю їхню лють своєю.
Мова мертвих.
Вона хоче відповідь, перш ніж дозволити нам увійти.
То я розпочну перемовини.
Локі, павуче, виконай свою обіцянку.
Вітаю, Сіґрід.
Отже, це твій чоловік.
Сміливець, що вступив у цю битву.
Мене називають «Той, що бажає сяяти, одинак».
Немає в мене ні батька, ні матері.
Я походжу з каменю й живу у вогнищі.
І там я проведу своє життя.
Ця загадка охороняє ворота.
Кремінь.
Кремінь— ось відповідь.
Божественна іскра гномів.
Де той Андварі?
Він прийде.
Хіба що твій «друг» завів нас сюди задля власної розваги.
Певно, десь тут ховається.
Андварі, майстер своєї кузні.
Я Лейф, син Ґорма й король Вьольсунґів.
- Ми пройшли довгий шлях... - Я знаю, чому ви тут.
Я знаю цю кров.
Ти була в Хель і повернулася.
Ви прийшли по метал, що вбиває богів.
Ідіть за мною.
Давно в мене не було сміливих замовників.
Назви свою ціну.
Вас ввели в оману.
Мені не золотом платять.
Тоді яка ціна?
Душі.
«Зі мною ти можеш забрати багато життів, але я і собі заберу твоє».
Мій метал розрізає нитки долі й приносить нещастя.
Але як і коли — нікому невідомо.
Це мій захист від злодіїв.
Зокрема, від одного.
Може, ви його знаєте.
Локі.
Не знаю такого.
Мені потрібен Тор.
І я не злодійка. Я заплачу за зброю.
Чекай. Ти не знаєш, що робиш.
Сіґрід.
Це зветься Ріг,
і відтепер він твій.
А ти наживешся на її проклятті?
Я старший, ніж здаюся, і це невипадково.
Коли її доля настигне її, моя омине мене.
Це все. Більше нікому не тре...
Я візьму ножі.
Я загубила сокиру в клятому болоті.
Я і без того зброя,
і на мені достатньо проклять.
Я усе ж маю сказати.
Я намагався сказати це жінці.
Моя зброя служить лише тим, хто має щирі наміри.
Якщо зброя відчує вагання у воїні, воїн згорить живцем.
Її переконання я бачив,
та щодо тебе, мій друже,
у тобі я бачу сумніви.
Припини. Тобі нічого доводити.
Здається, є що.
- Якщо ти мені не віриш... - Я не хочу тебе втратити.
Я твій.
Хай буде Раґнарок або руїна.
Ти ще не закінчила.
Ти шукала п'ятьох воїнів, а я нарахувала лише чотирьох.
Стійте!
Я поїду з вами.
З якою метою?
Мої справи — це мої справи.
Ви мені відмовите?
Я зроблю цю кров твоєю силою,
якщо ти готова прийняти біль.
Як?
Залізо зробить кров твердою.
Ніщо не завдасть більше болю, ніж спалення моєї рідні.
Запам'ятай свої слова.
Сіґрід!
Жінки одягнуть її в залізо.
Усе, чого ми сягаємо, — твоє.
Усе наше горе — твоє.
І наше залізо — твоє.
Сіґрід!
Сіґрід.
Усе гаразд.
Я не можу оплакувати їх, Лейфе.
Я навіть плакати не можу.
Знаю.
Ось твої сльози.
Якщо схочеш,
ти розтрощиш навіть небо.
Мої старі друзі.
Думка й Пам'ять.
Покажіть мені плани Сіґрід.
Сіґрід.
Краса.
Кривава наречена.
Іде війною проти мого сина.
Одін бачить тебе своїм оком.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька