RAGNAROK
I VIL GLÆDE HANS RAVNE
Nu, søn! Skub! - Mærk din styrke.
Hmm. Hvilke syner velsigner gode Balder os med?
Vores far har sendt mig ud.
Han beordrer, at du forbliver ved hjemmets arne, indtil han befaler andet.
Og gav han - i sin visdom - et indblik i grundene?
Der – er en kvinde. Som vil dig ondt.
En mø?
Odin har sendt sine bude efter kætterkvinden.
Hmm. Det bryllup, vi plyndrede - er du sikker på, ingen overlevede?
Du dræbte jætterne - gamle som unge. Farvel, Thor.
Husk fodfæstet.
RGH!
Vær hilset, Freja. Skøn som altid.
Vær hilset, Loke Laufeysøn.
Det undrer mig egentlig. Hvorfor bruger du din moders navn?
Min fader slog mig. Laufey gjorde ikke.
Vil du have, vi taler her? Så tæt på din husbond?
Han...
Han er min fangevogter. Ikke min husbond.
Ja. Du var byttet af Odins hærgende krig. - Men det er dit krigshærgede land,
der ligger mig på sinde. Godt nyt, antager jeg?
Vanerne tager imod din Sigrid - hvis hun beviser sit værd.
Men hvis hun fejler...
Hvis hun fejler, finder vi en anden.
Vores klinger er allerede i vagternes mave. De forbløder,
før de opdager noget. - Æh, er denne mælk din egen?
Pligter og pagter skrives bedst i modermælk.
Jamen, skål - for moders binding.
Således nåede gruppen til det alleryderste af Vanaheim – og her ventede dem mismod
– De var uendeligt udmattede og ufrivilligt ædru, da de døde.
Jeg tror altid, at det vil være...
Koldt? Ubønhørligt? Rustningen holder, når det er nødvendigt.
Du har ikke brug for rustning hos mig.
Jeg ved det.
Ingen har set Vanaheims grænse i århundreder.
Du troede vel ikke, den bare ville åbne sig for os, gjorde du?
Nej. Men jeg troede ikke, vi ville gå rundt i ring som tåber.
Jeg troede, Loke ville...
Han kom som kaldet, sidst jeg havde brug for ham.
Og nu? Intet. Der må være en gåde eller
en hemmelig dør eller-
Vi fik besked på at skynde os. Hver gang jeg mærker en dråbe regn,
tror jeg endelig, at Thor er kommet efter os.
En ødemark.
Kæmpede aserne og vanerne her?
Nemlig. Og flere endnu.
Som mine slægtninge derovre.
Var de dværge?
Vi bliver til sten, når vi dør. Alt det her var slagmark. For længe siden.
Da verdnerne endnu var nyskabte - var der vane-guder og ase-guder.
De lignede hinanden. Men vanerne kunne se fremtiden.
Det gjorde Odin jaloux. Han havde givet sit øje for
at kunne se sin skæbne, og nu - var han ude efter
vanernes trolddom.
Og da de ikke opgav den - kom krig pludselig til verden.
Vanaheims tab var store. Da Asgård tilbød fred,
havde vanerne intet andet valg end at acceptere gamle enøjede Odins
ulige våbenhvile. Odin tog vanernes spådomskunst
og æblerne, der gav dem evigt liv. Og endnu værre?
Han tog deres dronning, Freja, til sin hustru.
Alle guderne spyttede i en brønd,
og krigen var ovre.
Og Vanaheim forseglede sig selv.
Vi bliver jaget. - En snes ryttere. Raske. En dagsrejse bag os.
Hvem?
I sadlen. Nu.
Der var ravne på himlen.
Odins jægere.
Bølverkere.
Sigrid...
Blod-brud.
Verdenstræets rødder snor sig her. Jeg kan mærke det.
Nåh, hun kan mærke verdenstræet, og dog kan hun ikke vise os vej.
Ti stille, eller få min håndryg at smage.
Han har ret. Vi kan ikke løbe fra dem. Hvis vi ikke finder den grænse,
bliver vi nødt til at kæmpe. Jeg tror, det er tid til at prøve igen.
Loke - hør mig.
Jeg kender ikke grunden til din stilhed, men jeg har brug for dig nu.
Hvis det er en prøve - så sig, hvad der kræves. Jeg be'r. Tal.
Loke.
Stol aldrig på en svindler.
Du vidste det?
At du står i ledtog med Loke? Lige fra start.
Du tog alligevel med.
Jeg var nødt til at se det med egne øjne.
- Lige nu er Loke nyttig for... - Han er ikke bedre end Thor! Eller de
vaner, du så gerne vil handle med. Guder er guder er guder. Alle har deres egne–
snu planer. Vil du udfordre den herskende orden? - Så må vi gøre det på egen hånd.
Vi må spille de andre ud mod hinanden. Selv Loke.
Det er deres spil.
Og du spiller med! Hvorfor tror du, Loke ikke viser sig for dig nu?
Hvis en gud fra Asgård krydser Vanaheims grænse, er det en krigserklæring.
Magi har regler. Brug dem. Sådan er spillet, Sigrid den Grædende.
Du må vælge dit næste træk.
ARGH!
Egil!
Alt det jeg sagde om din magi - tager jeg i mig igen.
Argh!
Argh! HARGH!
Ulfr!
Er han ude på at slå os ihjel?!
Min kundskab kan hele de sår.
Det her? Lidt smerte er godt.
Hvis det er smerte, du er ude efter, så prøv at presse et barn ud.
Som at skide i et bål.
Har - du - børn?
Tre sønner.
Hvor er de?
Valhal.
Når du dræber Thor - hvad sker der så?
Mener du, hvordan jeg vil have det?
Nej, ikke det. Jeg mener - vil regnen holde op?
Jeg ved det ikke.
Da vi var unge, sagde vi altid, vi ville - dø på slagmarken,
med ære - og blive mødt af Thor i Valhal, men - hvis vi dræber Thor...
hvor ender vi så, når vi dør?
Jeg ønskede at se mine sønner igen.
Her.
Se.
Er her nogen?
Vi kommer ikke for at slås.
Frode! Lad dem være.
Vær hilset, krigere. Mit navn er Hrafnkel. Kom. Kom. Vi har mad.
Da rytterne kom, gemte vi os væk.
I gjorde, hvad der var nødvendigt.
For din familie.
Jeg har sat vindspillet op, så vi kunne høre dem komme.
I rider ikke under noget banner. Ingen segl.
Ved I, hvad rytterne er ude efter?
Nej.
Spis. Tag afsted, når I kan.
Og dig? Dit vindspil kan ikke redde dig. Hvad vil du gøre?
Vi vil bede.
Hold udkig i dalen.
Balder har bragt mig din advarsel. - Du skjuler mig,
fader - som en hjælpeløs kujon. Spærret inde her og begrænset!
Denne mø er kun ude efter mig - MIG! Jeg kræver, at hendes liv er mit!
Du har dine spioner og klynger af jægere! Men jeg – jeg har også mine egne øjne!
Alle himlens skyer! Den klaprende regn!
Ét øje. Hver og én.
Rytterne er både for og bag.
De ville ikke have overset de bønder, hvis de var kommet så tæt på.
Medmindre de slog en handel af.
Vindspillet. Det var ikke en alarm; det var lokkemad. Vi bliver jagtet.
Vi må tage tilbage. - Nu!
Hvad gemmer I på?
HYA!
Stands!
HYYAH!
Du må ikke gå derind!
Leif!
Du må ikke!
Hun er vores!
Hvad er det for galskab?!
Vi fandt hende i den brændte by - og tog hende.
Tog hende for hvad?!
For Odin! Forstår du det ikke? Hun blev efterladt til os,
så vi kunne bevise vores tro!
- Ville du ofre hende? - Ja! - Hvis guderne kræver det.
Ja.
Sigrid! De har lagt en fælde! De har...
Inge! Nu!
Hvor er jeres søn?
Han er i nærheden.
Han er taget ud for at hente dem.
Jeres lig vil glæde hans ravne - og Odin vil skåne os.
Hehter tep thegkwe.
Inge!
ARRRGH!
Er du uskadt?
Du kan altså være til nytte.
Løb!
Nu!
Kom så!
- Jeg efterlader hende ikke. - Leif!
Der er ikke tid! Lad hende være!
Kan du stå?
Leif!
Kom så!
Moder! Fader! Jeg har hentet dem!
Moder? Fader...?
Møen er min!
Leif! Vanaheim!
Hyah!
Argh!
Arrgh!
Sigrid!
Sigrid! Sigrid, hvor er du?!
HARGH!
Håh. Møen, jeg skal frygte.
Hvad hedder min jægerinde?
Du ved ikke, hvem jeg er?
Jeg har gjort mange til enke. Og endnu flere forældreløse.
Hvad må jeg kalde dig, skjoldmø?
Jeg - er - Den Grædende!
Argh!
HÅGH!
RARGH!
RAAARGH!
- Sigrid! - Dit tåbelige ærinde ender her og nu. Men
- jeg ser dit værd og væsen. Kom til fornuft - og det vil blive godtgjort.
Sig, hvad du ønsker, så får du det.
Storme - volder skade.
Men de læger også.
Lad mig give dig et mirakel. Jeg kan bringe liv til golde marker.
Eller er det dig, der savner frugtbarhed?
Rgh! -
Du tager mig for en hylende rejekælling - der længes efter et barn?
Du har intet at tilbyde mig - udover dit hoved!
ARRRRGH!
Det her er grænsen til Vanaheim!
Du har brudt traktaten! Hvis du angriber mig nu, er det en krigserklæring.
Når vi mødes igen - vil du knæle for mig - og trygle om min hammers nåde.
Jeg beklager mit bedrag.
Ingen kommer ind i Vanaheim. - Kun - de værdige.