AMURGUL ZEILOR
ÎNCÂNTAREA CORBILOR
Hai, împinge, fiule!
Cu putere!
Cum de ne onorezi cu prezența, Baldur?
Tatăl nostru m-a trimis.
Îți cere să rămâi acasă până va porunci altfel.
Și, în înțelepciunea sa, a zis și din ce pricină?
O femeie ți-a pus gând rău.
O muiere?
Odin și-a trimis vestitorii după păgână.
Sigur au pierit toți la nunta ce-am prădat-o?
Ai ucis toți uriașii, până la ultimul.
Cu bine, Thor!
Opintește-te bine!
Ziua bună, Freya!
- Superbă ca întotdeauna. - Ziua bună, Loki Laufeyson!
Oare de ce? Oare de ce iei numele mamei tale?
Tata m-a lovit. Laufey nu.
Aici ai pus să vorbim, aproape de soțul tău.
Nu e...
E temnicerul meu, nu soțul meu.
Da, ai fost prada de război a lui Odin.
Dar tocmai țara ta prădată mă privește.
Vești bune, sper?
Zeii Vanir o vor primi pe Sigrid a ta, dar doar de e vrednică.
Dacă dă greș...
Dacă dă greș, găsim o alta.
Ne-am împlântat deja săbiile în ei.
Vor pieri fără să aibă măcar de veste.
Laptele ăsta e de la sânul tău?
Învoielile și tocmelile așa se pecetluiesc cel mai bine.
Să bem, atunci, pentru prietenii de strâns la sân!
Și-așa ajunse coteria la hotarul Vanaheimului.
Și acolo se prăbușiră, istoviți și, vai, treji în ceasul de pe urmă.
Tot am impresia că va fi...
Rece? De neclintit?
Armura mă ferește la nevoie.
- N-ai nevoie de armură cu mine. - Știu.
Nimeni nu a văzut hotarul Vanaheimului de veacuri bune.
Doar nu credeai că ne vor deschide nouă porțile?
Nu, dar nu mă așteptam nici să ne învârtim în cerc, ca proștii.
Credeam că Loki va...
Când l-am mai chemat, a venit de îndată.
Și acum? Nimic.
Trebuie să fie o ghicitoare, o ușă ascunsă sau...
Ni s-a spus să-i dăm zor.
Cum simt un strop de ploaie, îmi zic că ne-a prins din urmă Thor.
O pustietate.
Zeii Vanir și Aesir au luptat aici?
Da, și alții alături de ei.
Ca neamurile mele de-acolo.
- Au fost gnomi? - Moartea ne preface în piatră.
Tot ce vedeți a fost câmp de luptă cândva.
Când lumile erau în fașă,
existau doar zeii Vanir și Aesir.
Se asemănau.
Dar zeii Vanir puteau prevesti viitorul.
Odin era invidios.
Își dăduse un ochi ca să-și afle soarta
și voia și magia clarvăzătoare a zeilor Vanir.
Când i-au refuzat-o, a pornit războiul.
Vanaheim a suferit pierderi grele.
Când Asgard le-a propus pacea,
zeii Vanir n-au putut decât accepta armistițiul mărginit al bătrânului Odin.
Odin le-a luat puterea prevestirii
și merele care-i făceau nemuritori.
Și, ca să pună paie pe foc, a luat-o și de soață pe regina lor, Freya.
Zeii scuipară-n puț în semn de pace și războiul luă sfârșit.
Iar Vanaheimul s-a sihăstrit.
Ne vânează ceva.
Douăzeci de călăreți.
Vin iute. Sunt la o zi distanță.
Cine?
Pe cai! Acum!
Dădeau târcoale corbi în văzduh.
Vânătorii lui Odin.
Pustiitorii.
Sigrid.
Mireasa însângerată...
Rădăcinile copacului lumilor se răsucesc aici.
O simt.
Simte copacul lumilor, dar calea nu ne-o poate arăta.
De nu-ți ții gura, ți-o mut la spate.
Are dreptate.
Nu le putem scăpa.
Dacă nu găsim hotarul, va trebui să luptăm.
E timpul să încerci iar.
Loki... pleacă-ți urechea.
Nu știu din ce pricină nu-mi vorbești, dar am nevoie de tine.
De e o încercare, zi-mi care-ți sunt pretențiile.
Te rog... vorbește-mi.
Loki.
Să nu ai încredere în șarlatan.
Știai?
Că ești în cârdășie cu Loki? De la început.
Și tot ai venit.
Trebuia să văd cu ochii mei.
Deocamdată, Loki mi-e de folos...
E o apă și-un pământ cu Thor
și cu zeii Vanir cu care te tocmești!
Toți zeii sunt așijderea. Toți, niște conjurați.
Vrei să schimbi lumea cu totul?
Trebuie s-o facem pe spinarea noastră, să-i ațâțăm unii împotriva celorlalți.
Chiar și pe Loki.
Ăsta e jocul lor.
Și tu ești la mijloc!
De ce crezi că nu ți se înfățișează Loki acum?
Dacă un zeu din Asgard ar păși în Vanaheim, s-ar isca războiul.
Magia are reguli. Folosește-le.
Sigrid Tânguitoarea, alege una: om de paie sau războinic.
Egill!
Regret tot ce am spus despre magia ta.
Ulfr!
Vrea să ne omoare?
Arta mea ți-ar putea vindeca rănile.
Pentru asta? Puțină durere nu strică.
Durere vrei? Ia naște un copil. E ca și cum te-ai așeza în foc.
Ai copii?
Trei fii.
Unde sunt?
În Valhalla.
După ce îl ucizi pe Thor,
ce se va întâmpla?
Cum mă voi simți?
Nu. Adică... oare nu va mai ploua nicicând?
Nu știu.
În tinerețe, ne spuneam mereu că vrem să murim eroic, în luptă,
și ne întâmpine Thor în Valhalla.
Dar, dacă-l ucidem pe Thor,
unde ajungem când murim?
Voiam să-mi revăd fiii.
Aici.
Priviți!
E cineva acolo?
- Nu vă vrem răul. - Frode! Lasă-i!
Ziua bună, războinicilor!
Mă numesc Hrafnkel. Intrați! Avem de-ale gurii.
Când au venit călăreții, ne-am ascuns.
Ai făcut ce-a fost necesar.
Pentru familia ta.
Am agățat clopoțeii ca să-i auzim când vin.
Văd că nu aveți stindard. Și niciun semn.
Știți ce caută călăreții?
Nu.
Mâncați și porniți la drum când puteți.
Și voi?
N-o să vă salveze clopoțeii.
Ce o să faceți?
O să ne rugăm.
Vegheați valea!
Mi-a împărtășit Baldur îngrijorarea ta.
Mă ascunzi, tată, ca pe un laș.
Mă ții ferecat aici.
Mă caută o simplă muiere, singură.
Eu îi pretind pieirea!
Tu ai spioni și o droaie de vânători.
Dar am și eu ochi!
Norii din văzduh!
Ropotul ploii!
Cu toții au câte un singur ochi.
Călăreții ne-au împresurat.
Ar fi dat și peste fermieri dacă au ajuns așa de aproape.
Dacă nu cumva s-au tocmit.
Clopoțeii nu-i fereau.
Ne-au ademenit. Suntem mânați de la spate.
Trebuie să ne întoarcem. Acum!
Ce ascunzi?
Stai!
- Nu umbla acolo! - Leif!
Nu poți! E a noastră.
Ce e nebunia asta?
Am găsit-o în orașul pârjolit și am luat-o.
Pentru ce?
Pentru Odin.
Nu-ți dai seama?
Ne-a fost lăsată nouă, ca să ne pună la încercare credința.
- Ai sacrifica-o? - Da!
Dacă asta poruncesc zeii.
Da.
Sigrid, e o capcană. Au...
Inge, acum!
Unde ți-e fiul?
E prin preajmă.
S-a dus să-i cheme.
Hoiturile voastre îi vor încânta corbii,
iar Odin ne va cruța.
Inge!
Ești teafără?
Deci ne poți fi de folos.
Fugiți! Acum!
Haide!
- Nu plec. - Leif!
Nu e timp. Las-o!
Poți să te ridici?
Leif!
Haide!
Mamă, tată, i-am adus!
Mamă? Tată?
Muierea e a mea!
Leif! Vanaheim!
Sigrid!
Sigrid? Sigrid, unde ești?
Muierea de care să mă tem.
Ce nume poartă cea ce mă vânează?
Nu știi cine sunt?
Am lăsat văduve și orfani o droaie.
Cum să-ți spun, războinico?
Eu sunt Tânguitoarea.
Sigrid!
Trebuie să pui capăt acestei strădanii.
Dar îți văd vitejia și însuflețirea.
De te supui, vei fi răsplătită.
Îți dăruiesc orice poftești.
Furtunile-s vătămătoare.
Dar pot și vindeca.
Pot să-ți înfăptuiesc un miracol.
Pot da viață câmpurilor sterpe.
Sau poate vrei tu să dai rod?
Mă crezi vreo muiere de pescar ce tânjește după copii?
N-ai nimic ce să-mi oferi,
doar capul!
Ăsta e hotarul Vanaheimului!
Ai încălcat învoiala.
De mă ataci acum, pornești la război.
Când ne-om revedea, vei cerși îndurare în genunchi!
Iertați-mă că v-am amăgit.
Însă nimeni nu pășește în Vanaheim.
Numai cei vrednici.