Tryck på, min son. Känn din kraft.
Varför kommer du hit, Balder?
Vår far har skickat hit mig.
Han kräver att du stannar hemma tills han lämnar annat besked.
Och gav han i all sin vishet nåt skäl?
Det finns en kvinna som vill dig illa.
En ungmö?
Oden skickade sina budbärare efter den hedniska kvinnan.
Är du säker på att ingen överlevde bröllopet vi plundrade?
Du dödade jättar, både gamla och unga.
Farväl, Tor. Se efter var du går.
Var hälsad, Freja.
- Vacker som alltid. - Var hälsad, Loke Laufeyson.
Hur kommer det sig att du tog din mors namn?
Min far slog mig. Det gjorde inte Laufey.
Vill du verkligen att vi pratar här, så nära din make?
Han...
Han är min fångvaktare, inte min make.
Ja, du var Odens krigsbyte.
Men det är ditt krigshärjade land som bekymrar mig. Du har väl goda nyheter?
Vanerna tar emot din Sigrid, men hon måste visa sig värdig.
- Men om hon misslyckas... - Om hon misslyckas hittar vi nån annan.
Våra klingor vilar redan mot vakternas magar.
De dör innan de ens hinner märka nåt.
Är det här din egen mjölk?
Förbund och pakter ingås bäst med hjälp av bröstmjölk.
Då skålar vi för hjärtevänner.
Sedermera kom följet till Vanheims gräns.
De var nedtyngda av trötthet, och tvingades gå nyktra mot döden.
Jag tror alltid att den ska vara...
Kall? Oböjlig? Rustningen stoppar det den måste.
- Du behöver ingen rustning mot mig. - Jag vet.
Ingen har sett Vanheims gräns på många århundraden.
Trodde du att den bara skulle uppenbara sig framför oss?
Nej, men jag trodde inte att vi skulle gå runt i cirklar som dårar.
Jag trodde att Loke skulle...
Han kom direkt när jag senast behövde honom.
Och nu? Inget. Det måste finnas en gåta, eller en dold dörr, eller...
Vi blev tillsagda att skynda oss.
Varje gång jag känner en regndroppe tror jag att Tor slutligen ska ta oss.
En ödemark.
Stred vanerna och asarna här?
Det gjorde de, och andra med dem.
Som mina släktingar där borta.
- Var de dvärgar? - Vi blir till sten när vi dör.
Allt det här var ett slagfält, för länge sen.
När världsalltet var nybildat, då fanns det både vanagudar och asagudar.
De var väldigt lika varandra. Men vanerna hade förmågan att se framtiden.
Det gjorde Oden avundsjuk. Han hade offrat sitt öga för att kunna se sitt öde,
och nu ville han ha vanernas sejd-magi.
När de inte gav honom den blev det krig.
Vanheim led stora förluster. När Asgård erbjöd fred
blev vanerna tvungna att acceptera den enögde gamle Odens ensidiga vapenvila.
Oden tog vanernas spådomsförmåga och äpplena som gav dem evigt liv.
Och för att göra saken ännu värre
gjorde han deras drottning Freja till sin fru.
Alla gudarna spottade tillsammans ner i en brunn, och kriget var över.
Och Vanheim stängde sina gränser.
Nåt jagar oss. Ett tjog ryttare. De är snabba, och en dag bakom oss.
- Vilka då? - Sitt upp. Nu.
Det flög korpar i skyn.
Odens jägare.
Bölverks utsända.
Sigrid.
Blodsbruden...
Världsträdets rötter växer här.
Jag känner det.
Hon kan minsann känna av världsträdet, men hon kan inte visa oss vägen.
Håll tyst, annars får du en örfil.
Han har rätt. Vi kan inte fly ifrån dem.
Om vi inte hittar gränsen måste vi slåss. Du borde försöka igen.
Loke... hör mig.
Jag vet inte orsaken till din tystnad, men jag behöver dig nu.
Om det här är en prövning, berätta då vad som krävs.
Snälla... tala.
Loke.
Lita aldrig på skojaren.
Visste du om det?
Att du jobbade ihop med Loke? Redan från början.
Ändå följde du med.
Jag ville se det här med egna ögon.
- Just nu är Loke användbar för att... - Han är likadan som Tor!
Eller vanerna som du tänker köpslå med.
Alla gudar är likadana. De är alla ränksmidare.
Vill du utmana världsordningen?
Då måste vi göra det själva. Vi måste få dem att bråka sinsemellan.
- Till och med Loke. - Det är spelet de spelar.
Och du spelar med! Varför tror du att Loke inte uppenbarar sig för dig nu?
Om en gud från Asgård korsar Vanheims gräns
vore det en krigshandling.
Magi har regler. Använd dem.
Ska du vara bonde eller styra spelet, Sigrid den gråtande? Du måste välja.
Egill!
Jag tar tillbaka allt jag sa om din magi.
Ulfr! Försöker han döda oss?
Mina konster kan läka de där såren.
För det här? Lite smärta är bra.
Om du söker smärta, försök då trycka ur dig ett barn.
- Det är som att huka sig över elden. - Har du barn?
Tre söner.
Var är de?
Valhall.
När du dödar Tor...
- Vad händer då? - Undrar du hur jag kommer att känna mig?
Nej, inte det. Jag menar... Kommer det att sluta regna?
Jag vet inte.
När vi var unga sa vi alltid att vi skulle dö på slagfältet, heliga,
och hälsas välkomna av Tor i Valhall. Men om vi dödar Tor...
Vart tar vi då vägen när vi dör?
Jag hade velat träffa mina söner igen.
Här.
Titta.
Finns det nån där?
- Vi är inte här för att göra dig illa. - Frode! Låt dem vara.
Var hälsade, krigare. Jag heter Hrafnkel. Stig på. Vi har mat.
När ryttarna kom gömde vi oss.
Du gjorde det som krävdes.
För din familj.
Jag riggade upp klockspelet så att vi skulle höra när de kom.
Ni rider inte under några fanor eller sigill.
Vet ni vad ryttarna är ute efter?
Nej.
Ät. Ge er av när ni orkar.
Och ni, då? Det där klockspelet lär inte rädda er.
- Vad ska ni ta er till? - Vi kommer att be.
Utforska dalen.
Balder överlämnade din varning.
Du gömmer mig, fader, som en hjälplös fegis.
Jag är inburad och instängd här.
Ungmön är endast ute efter mig. Jag kräver att jag ska få döda henne!
Du har dina spioner och ett stort antal jägare.
Men jag har mina egna ögon!
Molnen på himlen!
Det smattrande regnet!
De har alla ett öga.
Ryttarna är både framför och bakom oss.
De hade aldrig missat de där bönderna om de var så här nära.
Om inte bönderna slöt ett avtal med dem.
Klockspelet var inte ett larm. Det var ett lockbete.
- Vi drivs åt ett visst håll. - Vi måste tillbaka.
Nu!
Vad är det ni döljer?
Sluta!
- Du får inte gå in där! - Leif!
Du får inte! Hon är vår.
- Vad är det här för galenskap? - Vi hittade henne i den nedbrända staden.
- Vi tog henne. - Varför?
Till Oden. Förstår du inte?
Hon lämnades kvar åt oss så att vi kan bevisa vår tro.
- Tänkte ni offra henne? - Ja!
Om gudarna kräver det.
Ja.
Sigrid, de har gillrat en fälla. De har...
Inga, nu!
Var är din son?
Han är nära nog. Han gav sig av för att hämta dem.
Era kroppar kommer att glädja hans korpar, och då kommer Oden att skona oss.
Inga!
Är du okej?
Du kan alltså vara till nytta.
Fly! Nu!
Kom igen!
- Jag ger mig inte av. - Leif! Vi hinner inte. Lämna henne kvar!
Orkar du stå upp?
Leif!
Kom igen!
Mor, far, jag hämtade dem!
Mor? Far?
Ungmön är min!
Leif! Vanheim!
Sigrid!
Sigrid? Sigrid, var är du?
Ungmön som jag bör frukta. Vad heter min jägare?
Vet du inte vem jag är?
Jag har gjort många till änkor, och jag har gjort många barn föräldralösa.
Vad ska jag kalla dig, sköldjungfru?
Jag är hon som gråter.
Sigrid!
Ditt tjurskalliga uppdrag är över idag, men jag ser ditt spjut och din drivkraft.
Ta ditt förnuft till fånga så gottgör jag dig.
Jag tilldelar dig vadhelst du önskar.
Stormar... De åsamkar skada.
Men de läker också.
Låt mig ge dig ett mirakel. Jag kan ge liv åt ofruktsamma åkrar.
Var det inte du som så gärna ville bli fruktbar?
Tror du att jag är en sörjande fiskarfru, som bara längtar efter barn?
Du har inget att erbjuda mig förutom ditt huvud!
Det här är Vanheims gräns.
Du har brutit fördraget. Att anfalla mig nu vore en krigshandling.
När vi ses nästa gång lär du knäböja inför mig och be min hammare om nåd.
Förlåt mitt bedrägeri.
Ingen får komma in i Vanheim.
Ingen, förutom den som är värdig.
Undertexter: Mats Nilsson