СУТІНКИ БОГІВ
ПОРАДУЄШ ЙОГО ВОРОНІВ
Тепер штовхай, синку.
Відчуй свою силу.
Чому славний Бальдр потішив нас візитом?
Мене прислав наш батько.
Він вимагає, щоб ти сидів удома біля вогнища до його розпоряджень.
А чи означив він у своїй мудрості чому так і навіщо?
Є жінка, яка несе тобі зло.
Дівча?
Одін послав своїх вісників наздогнати ту язичницю.
Весілля, яке ми розгромили, там точно ніхто не вижив?
Ти вбив усіх Йотунів, і старих і малих.
Прощавай, Торе.
Слідкуй за ногами.
Вітаю, Фреє.
Прекрасна, як завжди.
Вітаю, Локі Луфеярсон.
Цікаво, чому так? Чому ти носиш прізвище матері?
Батько мене бив.
А Лаувейя — ні.
Ти позвала мене поговорити тут, так близько до твого чоловіка.
Він...
Він мій тюремник, а не чоловік.
Так, ти була військовою здобиччю Одіна.
Але мене непокоїть твоя країна, зіпсована війною.
Маєш добрі новини, так?
Вани приймуть твою Сіґрід якщо побачать, що вона того гідна.
Але якщо зазнає невдачі...
Якщо їй не вдасться, знайдемо іншу.
Наші мечі вже проштрикнули тіла охоронців.
Вони стечуть кров'ю й не помітять.
Це молоко з твоїх грудей?
Угоди й змови найкраще вкладати з молоком матері.
Вип'ємо тоді за молочне братство.
Так усі разом вони дісталися краю Ванагейму.
І сиділи там, жалюгідні й стомлені у своїх чоботях,
і, на жаль, тверезі, помираючи.
Я завжди думаю, як ти будеш...
Холодною?
Непохитною?
Броня спинить те, що треба спинити.
- Зі мною тобі не треба броні. - Я знаю.
Ніхто століттями не бачив кордону Ванагейму.
Ти ж не думала, що він просто розкриється перед нами, га?
Ні, але я не очікувала, що ми блукатимемо колами, як дурні.
Я думала, що Локі...
Він дотримався слова, коли був потрібен.
А зараз? Нічого.
Має бути загадка або приховані двері, або ж...
Нам сказали поспішати.
Щоразу, коли я відчуваю краплю дощу, то думаю, що це Тор уже прийшов за нами.
Пустка.
Вани й Аси билися тут?
Так. І інші з ними.
Як-от ці мої родичі.
- Це гноми? - Помираючи, ми перетворюємося на камінь.
Усе це було полем битви. Дуже давно.
Коли світи щойно створили,
були боги Вани й боги Аси.
Вони були дуже схожі.
Але Вани бачили майбутнє.
Це викликало заздрість Одіна.
Він віддав око, намагаючись побачити свою долю,
і тоді він схотів отримати магію Ванів.
Коли він її не отримав, у світ прийшла війна.
Ванагейм зазнав великих втрат.
Коли Асгард запропонував мир,
Ванам не лишилося нічого,
окрім як прийняти одностороннє перемир'я старого одноокого Одіна.
Одін узяв собі дар віщування Ванів
і яблука, які давали їм вічне життя.
А щоб образити їх ще більше,
він узяв їхню королеву, Фрею, за дружину.
Боги плюнули в колодязь,
і війна закінчилася.
І Ванагейм зачинився для всіх.
На нас щось полює.
Два десятки вершників.
Прудкі. На день позаду нас.
Хто вони?
Сідлайте коней. Негайно.
У небі були ворони.
Мисливці Одіна.
Больверки.
Сіґрід.
Кривава наречена...
Коріння світового дерева закручується тут.
Я відчуваю.
О, вона відчуває світове дерево, але не може вказати нам шлях.
Заспокойся або зазнаєш твердість моєї руки.
Він має рацію.
Ми не зможемо їх випередити.
Якщо ми не знайдемо кордон, нам доведеться битися.
Гадаю, час спробувати ще раз.
Локі, послухай мене.
Я не знаю, чому ти мовчав, але зараз ти мені потрібен.
Якщо це випробування, скажи, що треба від мене.
Будь ласка, говори.
Локі.
Ніколи не вір шахраю.
Ти знав?
Що ти працюєш із Локі? З першої ж миті.
Та все одно пішов.
Я мав пересвідчитися на власні очі.
Наразі Локі корисний для...
Він нічим не кращай за Тора!
Або Ванів, з якими ти хочеш домовитись.
Боги є боги, це ж боги. Усі вони — інтригани.
Хочеш змінити порядок речей?
Тоді ми маємо зробити це самі. Зробити так, щоб вони билися одне з одним.
Навіть Локі.
Це їхня гра.
Але й ти в ній!
Як думаєш, чому Локі тобі не з'являється?
Якщо бог Асгарда перетне кордон Ванагейму — це війна.
У магії є правила. Скористайся ними.
Пішак ти чи гравець, Сіґрід Слізна?
Ти маєш обрати, ким ти будеш.
Еґілле!
Я забираю всі свої слова про твою магію.
Ульфр!
Він що, хоче нас убити?
Моє мистецтво може загоїти ці рани.
Ось ці? Трохи болю лише на користь.
Якщо хочеш болю, спробуй пологи. Наче навпочіпки над багаттям сидиш.
У тебе є діти?
Три сини.
І де вони всі?
У Вальгаллі.
Коли ти вб'єш Тора,
що буде?
Тобто, як я почуватимуся?
Ні, не це.
Я про... Чи припиняться дощі?
Я не знаю.
У юні роки ми завжди казали, що помремо в битві, як святі,
і нас зустріне Тор у Вальгаллі.
Але якщо ми вб'ємо Тора,
куди ми потрапимо після смерті?
Я хотіла знову побачити синів.
Ось.
Погляньте.
Тут є хтось?
- Ми прийшли не задля шкоди вам. - Фроде! Облиш їх.
Слава вам, воїни.
Мене звати Графнель. Заходьте. У нас є їжа.
Коли прийшли вершники, ми сховалися.
Ти зробив те, що мусив.
Заради сім'ї.
Я розставив дзвони, щоб ми їх чули.
Ви йдете без прапорів. Без сигілів.
Знаєте, чого хочуть вершники?
Ні.
Їжте. Підете, коли зможете.
А ви?
Ті дзвони вас не врятують.
Що ви робитимете?
Молитимемося.
Обшукайте долину.
Бальдр приніс мені твоє попередження.
Ти ховаєш мене, батьку, наче я безпомічний боягуз.
Сиджу тут, у клітці.
На мене полює одне дівчисько.
Я вимагаю можливості вбити її самому!
У тебе є шпигуни й безліч мисливців.
Але в мене є власні очі!
Хмари в небі!
Зливи, що гуркотять!
У кожного з них лише одне око.
Вершники попереду й позаду.
Вони б не пропустили тих селян, якщо були так близько.
Хіба що селяни домовилися з ними.
Дзвони були не для сповіщення.
Вони були принадою.
Нас зганяють, як стадо.
Треба повертатися.
Негайно!
Що ви ховаєте?
Зупинися!
- Тобі туди не можна! - Лейфе!
Не можна! Вона наша.
Що це за безумство?
Ми знайшли її у спаленому місті й забрали.
Навіщо?
Для Одіна.
Не розумієш?
Її залишили для нас, щоб ми довели свою віру.
- Ти принесеш її в жертву? - Так!
Якщо цього вимагають боги.
Так.
Сіґрід, це їхня пастка. Вони...
Інге, дій!
Де твій син?
Достатньо близько.
Він приведе їх.
Ваші тіла потішать його воронів,
і Одін нас помилує.
Інге!
Ти ціла?
Ти таки можеш бути корисним.
Тікаймо! Мерщій!
Ну ж бо!
- Я не піду. - Лейфе!
Немає часу. Облиш її!
Можеш устати?
Лейфе!
Ну ж бо.
Мамо, тату, я їх привів!
Мамо? Батьку?
Дівча моє!
Лейфе! Ванагейм!
Сіґрід!
Сіґрід? Сіґрід, де ти?
Дівча, яку я маю боятися.
Як звуть мою мисливицю?
Ти не знаєш, хто я?
Я багато кого зробив удовами, а ще більше — сиротами.
То як тебе звати, дівча зі щитом?
Я — Та, що плаче.
Сіґрід!
Твій безглуздий похід має скінчитися нині.
Але я бачу твій спис і дух.
Будь розумною, і ти отримаєш винагороду.
Я можу дати все, чого забажаєш.
Бурі завдають шкоди.
Але вони й зцілюють.
Дозволь зробити диво для тебе.
Я можу оживити безплідні поля.
Чи це ти хотіла б бути плідною?
Ти думаєш, що я — сумна дружина якогось рибалки, яка мріє про дитину?
Тобі нічого мені запропонувати,
окрім твоєї голови!
Це кордон Ванагейму.
Ти порушив договір.
Напасти на мене зараз означало б війну.
Наступної нашої зустрічі
ти впадеш переді мною на коліна й благатимеш мій молот про помилування.
Перепрошую за оману.
Ніхто не може увійти до Ванагейму.
Ніхто, крім гідних.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька