ZKÁZA BOHŮ
ČERV
Copak mého muže v nebi nic netěší?
Může tvá Sif posloužit?
Přicházíš na mou pláž, když máš krámy? Nestojím o špinavou ženu.
Přináším ti rozkoš s medovou kundou. Jen mé kroky jsou krvavé.
Představ se, holka, nebo zmiz.
Jsem bohyně stop ponuře rudých. Kráčím s poraženými a zlomenými.
Jsem nucený pochod domů z porážky. Sandraudiga Strašná.
Ta šílená mrcha. Dostala mě. Až doteď jsem tě nepoznal porážko.
Můžeš mě poznat, jak moc si budeš přát.
Co mohu nabídnout synovi Ódina?
Budeš plakat?
Nevěděla jsem, že bohové hnijí.
Jsou neuctívaní a zapomenutí. Ale stále bohové. Zabijí tě, když budou chtít.
Král Tiwaz a jeho svatý rod má v Ásgardu zvědy. Řekli mu, aby vás očekával.
Ona nalezenkyně byla zkouškou. Zachránili jste ji.
A tak vám Vanové udělili audienci.
Králi Tiwazi, děkujeme za vaši pohostinnost.
Já jsem Leif, král z rodu Volsungů,
a přicházím jako pomocník své
budoucí královny Sigrid.
Víme o pomstě tvé krvavé nevěsty.
Pak víte, proč tu jsme.
Nechceme, abyste vytáhli do boje. Žádáme pouze o pomoc.
Musíme se dostat přes ásgardské hradby.
Spojili jsme své boží sliny s Ódinovými nejbližšími. Neporušíme příměří,
které jsme odpřisáhli.
Neporušil ho Thór jako první?
Nenecháme svět shořet pro jeden přešlap. Žádáš přespříliš.
Pak nebudu žádat.
Já vás prosím.
Můj otec mě vychoval s láskou k vám Vanům.
Dlouho můj lid proléval dobrou medovinu a lepší muže na vaši počest. Prosím pomozte.
Ne.
A co kdybychom vám přinesli jablka nesmrtelnosti?
Udržovaly život ve vašich síních, dokud je Ódin nevzal. Teď chřadnete,
zatímco Ásové žijí věčně mladí.
Zlatý sad je nám zapovězen.
Ale pokud se vy smrtelníci vydáte, kam Vanové nemohou,
pokud porazíte Fáfnira, sněžného draka...
Fáfnira?
...A získáte byť jediné jablko z jeho zásob, pokud dokážete nemožné... pak ano.
Vanové vám pomohou.
Až přinesu celý bušl, vezmu vás za slovo.
Naše smrtelnice se přidá. Má služebná Thyra vám bude nápomocna.
A přinese zprávu o vaší smrti.
Jdeme zabít podělanýho draka!
Ne, já zabiju podělanýho draka.
Vystrojme hostinu na počest těch, kteří zemřou.
Jak dlouho už s nimi žiješ?
Vanové mě našli u hranic, dítě odložené u cesty.
Sloužím jim, vychovali mě, byli na mě hodní.
Hodní? Bylas v nebezpečí, když jsme tě našli.
Byla to zkouška. Poslali mě tam v poutech... Vanové chtěli vědět, co se mnou zamýšlí.
Co mají v srdcích.
Ale oni chtěli vědět, co je ve vašich.
Egille, nesu ti...
Ta jablka...
Jak tě to napadlo?
Musela jsem jednat, když jsi byl na kolenou.
Potřebujeme sílu. Dnes jsi poklekl. A předtím před mým otcem, před Andvarim.
Před kým nepoklekneš?
Milost není mince, kterou můžeš utratit.
Umožnila nám vstoupit.
Byla bys raději, kdybych spálil svět do základů,
naložil kořist jiných mužů na svou loď za křiku jejich žen? Já takový nejsem,
Sigrid.
Zabil jsi Egillova otce před jeho zraky, když mu bylo 15,
zotročil jsi ho a musel tě za to milovat. Leif Nemilosrdný. To je muž,
který si mě získal.
Leife?!
Můj pane.
Egille, odsloužil jsi dobrých deset let
a ušel dál, než mi dlužíš. Další kroky jsou na tobě.
Jsi volný.
Co? Potřebujeme každého muže.
Já jsem volný?
- Mohu jít? - Dluh jsi splatil.
Tak praví Leif Milosrdný.
Čarodějko, něco od tebe potřebuji.
Copak bys potřeboval, otroku?
Nejsem otrok. Můj král mě propustil a teď tě žádám o radu.
Proč se nezeptáš těch svých dřívek? Pověz...
Slyš příběh Egilla otroka, který neměl vlastní budoucnost.
Který nikdy nedohlédl dál neboť nevolník, jenž zve k naději, je blázen. Kam mám jít?
Mám-li jít?
Vidím pro tebe dvě cesty. Máš na výběr.
Pokračuj do Ásgardu a tvůj příběh skončí náhle.
Vrať se domů a napíšeš mnoho dalších kapitol.
Chceš, abych zůstal?
Chceš mě do postele pro svůj příběh? Napsat,
že jsi spal s čarodějnicí a přežil?
Ne. Ne, prosím, já. Bozi, kéž bych znal tvé jméno.
Zkus krále Tiwaze. To bude senzace.
„Egill zcestovalý získal svobodu a ojel boha za jediný
den.“
Promiň, že jsem přišel.
Teď tě bude nenávidět.
Ale přežije.
Hodně štěstí, můj králi.
Doufám, že až se setkáme, pozdravíme se jako přátelé.
Věříš tomu, že se ještě setkáme?
Fáfnire! Rozmrdám ti lebku!
To je příběh sám o sobě.
Včera se Andvari dost opil. A jaký to byl vypravěč.
Tak, co poslední příběh?
Pro štěstí.
Slyšte o Andvarim, o tom, který chová zášť.
Žili byli dva trpasličí princové, kteří na sebe brali zvířecí podoby,
aby prozkoumali království.
Spřátelili se s dalším mladým trpaslíkem, který uměl měnit kůži, s Andvarim.
Byli velcí přátelé, než přišel Loki.
On tvrdil, že to byla nehoda, ale i tehdy měl Loki postranní úmysly.
Trpaslíkův otec, král, požadoval od Ásgardu odškodnění.
Říkal tomu výkupné. Loki souhlasil,
nabídl nevýslovný poklad a doručil ho. Nebylo to však jeho zlato,
ukradl ho Andvarimu. Až tehdy si Andvari uvědomil,
že po smrti korunního prince je tu nový
následník trůnu, princův vlastní bratr.
Fáfnir.
Uzurpátor však nevěděl, že Andvari na své zlato
uvalil mocnou kletbu, a zanedlouho se Fáfnir zkroutil do
nové podoby, velmi podobné ptáku.
Fáfnir si již nemohl nárokovat trůn. Neměl nic.
Nic než vydří výkupné a svého komplice Lokiho,
který v té době už potřeboval hlídat jiné zboží.
Jablka věčného života.
Slyšela jsem, že máš svůj důvod k pomstě. Netušila jsem...
Loki ano. Mám podezření, že věděl, že půjdeme po Fáfnirovi, a chtěl mě využít.
Fáfnir býval můj kovářský bratr. Loki ho využil a zničil. A tím zničil i mě. A tebe
zničí taky. Když nepřijdeš k rozumu a nepomůžeš mi vykonat pomstu.
Nezabiješ Lokiho.
Dokud nedosáhnu svého. Ale... Až bude po všem,
když sejmeš Lokiho dřív než on mě? Nebudu truchlit.
Najít červy v hluboké vodě je vzácností, Loki.
Ztiš hlas, má Sigrid.
Divím se, že ses uráčil se mnou mluvit. Volala jsem tě v pustině. Nevšímal sis mě.
Přesto tě Thór zahnal do Vanaheimu.
Podnikám kroky. Ať si jich všímáš, či ne.
Zatím jsou to jenom plané řeči. Slíbils mi Thóra.
Aspoň nám dodej ta podělaná jablka. Nebýval Fáfnir tvým služebníkem?
Jako Egill býval tvým.
Když ti teď pomůžu, Ódin se to dozví.
Co tě zraňuje víc? Že pracuji tajně? Nebo to, že tvůj kluk klečí jako žebrák?
Myslím, že mnohem spíš mi ublížíš ty. Ale mám strach o Leifa. Chci,
aby tohle přežil.
Leif je dobrý král. Hodný a čestný.
Ne, tvrději. Vždyť jsi král. Chyť svět za pačesy a tahej!
Fáfnirův jed, bez pochyb. Ty řeky nejsou nic než sliny toho bastarda.
Má paní, chtěla jsem vám říct, že na moři byla tma a já zahlédla jen málo a...
To je škoda. Mám ráda lučištnice s bystrým zrakem.
Dej mi svůj luk.
Žádný trik.
Má magie je magií vnitřností. A z čeho je tětiva luku? Z napnutých vnitřností.
Co dokáže teď?
Probodne jeho kůži. S trochou štěstí. Neměj strach, děvče. Dnes nezemřeš.
Schovat!
Fáfnire!
Jestli jsi zapomněl řeč lidí, mluvme řečí trpaslíků.
Promluvme si spolu skrze ozvěnu hory!
Andvari, syne Ódinův.
Vážil jsi cestu kvůli věčnému životu.
Ale já ti mohu dát jen smrt.
Jsem dost starý. Nepotřebuji tvá jablka.
Lidé nesmrtelnost nepotřebují, ale chtějí.
A vím, že ty ji chceš taky, ty vykleštěný zkurvysyne.
Kdo se opovažuje krást má jablka?
Dokázals to, Andvari. Blbá štiko! Potěre!
Radši se proměním v rybu,
než v to, čím ses stal ty.
Jez. Uzdrav se.
Byl to můj kovářský bratr. Nechme ho žít.
Tohle jsi chtěla?
Traviči!
Leife!
Loki.