Eikö mikään taivaassamme ilahduta miestäni?
Voiko oma Sifisi auttaa?
Käytkö rannallani verenvuotoaikanasi?
En halua sotkuisia naisia.
Tulen juhliisi hunajaisen pillun kanssa.
Vain askeleeni ovat tahraisia.
Kerro nimesi tai häivy.
Olen synkkien punaisten jälkien jumalatar.
Kuljen rikkinäisten rinnalla.
Olen perääntyminen tappion jäljiltä.
Kammoksuttu Sandraudiga.
Se hullu narttu.
Hän päihitti minut.
Minulle on uutta tuntea tappio.
Saat tuntea minut niin läheisesti kuin haluat.
Mitä voin tarjota Odinin pojalle?
Itketkö?
En tiennyt, että jumalat voivat mädäntyä. - Heitä ei palvota.
He ovat silti jumalia ja voivat tappaa halutessaan.
Kuningas Tiwazilla on silmät Asgårdissa.
He käskivät odottaa teitä.
Teitä koeteltiin löytölapsella.
Pelastitte hänet.
Niinpä saatte tavata vaanit.
Kuningas Tiwaz, kiitämme teitä vieraanvaraisuudestanne.
Olen Leif, Völsung-klaanin kuningas -
ja tulen tänne tulevan kuningatar Sigridin auttajana.
Tiedämme Verimorsiamesi kostosta.
Sitten tiedätte, että tarvitsemme apua. Emme pyydä teitä marssimaan voimalla.
Pyydämme vain apua. Muuten emme läpäise Asgårdin muuria.
Odin sukulaisineen ei ole enää tähtäimessämme.
Emme aio rikkoa aselepoamme.
Eikö Thor rikkonut sitä ensin?
Emme polta maailmaa yhdestä askeleesta.
Vaadit liikoja.
Sitten en vaadi.
Minä anelen.
Isäni kasvatti minut vaanit sydämessäni.
Kansani on uhrannut kunniaksenne simaa ja parempia miehiä.
Pyydän apuanne.
Ei.
Entä jos tuomme kuolemattomuuden omenoita?
Ne säilyttivät elämän saleissanne, kunnes Odin vei ne.
Nyt kuihdutte aasojen eläessä iäti nuorina.
Emme pääse kultatarhaan,
mutta jos te kuolevaiset astelette sinne puolestamme -
ja päihitätte lumilohikäärme Fafnirin...
Fafnirinko?
Ja saatte edes yhden omenan -
ja siten pystytte mahdottomaan, niin kyllä,
vaanit auttavat teitä.
Kun tuon teille koko vakallisen, muistan lupauksenne.
Otatte kuolevaisemme mukaanne.
Palvelijamme Thyra auttaa teitä -
ja tuo uutiset kuolemastanne.
Saamme tappaa lohikäärmeen!
Ei, minä saan tappaa lohikäärmeen.
Järjestämme kestit kuolemaansa asteleville.
Kauanko olet asunut heidän kanssaan?
Vaanit löysivät minut rajamailta tielle hylättynä vauvana.
Palvelin heitä. He kasvattivat minut ja olivat hyviä minulle.
Vai hyviä. Olit vaarassa löytäessämme sinut.
He vain koettelivat teitä.
Minut lähetettiin maanviljelijöille.
Vaanit tiesivät, mitä viljelijät aikoivat,
mutta teidän aikeistanne he eivät tienneet.
Egill, toin...
Omenat...
Mistä keksit ne?
Minun piti keksiä jotain, kun olit polvillasi.
Tarvitsemme voimaa.
Polvistuit tänään.
Sitä ennen polvistuit isäni ja Andvarin edessä.
Ketä et kumarra?
Armo ei ole valuuttaa. - Pääsimme sen avulla tänne.
Haluaisitko, että polttaisin maailman -
ja lastaisin muiden aarteet alukseeni heidän vaimojensa huutaessa?
En ole sellainen, Sigrid.
Tapoit Egillin isän hänen edessään, kun hän oli 15,
otit hänet orjaksi ja sait hänen kiintymyksensä.
Leif Armoton.
Se mies minut valloitti.
Leif.
Isäntä.
Egill, olet palvellut kymmenen vuotta ja täyttänyt velvollisuutesi.
Seuraavat askeleet ovat omiasi.
Olet vapaa.
Mitä? Tarvitsemme kaikki mahdolliset miehet.
Olenko vapaa?
Voinko lähteä?
Velkasi on maksettu.
Niin sanoo Leif Armollinen.
Noita, tarvitsen sinulta jotain.
Mitä luulet tarvitsevasi, orja?
En ole orja.
Kuninkaani vapautti minut, ja kysyn sinulta neuvoa.
Etkö saa omaa keppiäsi pystyyn?
Kerro...
Kuulkaatte nyt Orja-Egillistä.
Hän ei omistanut tulevaisuuttaan.
Hän ei ole katsonut tulevaan,
sillä toiveikas ostettu mies on hölmö.
Minne menen?
Menenkö?
Näen kaksi polkua.
Voit valita.
Jatka Asgårdiin, ja tarinasi päättyy jyrkästi.
Tai mene kotiin ja kirjoita monta uutta lukua.
Haluatko minun jäävän?
Haluatko minut petiin tarinan vuoksi?
Voisit kertoa maanneesi noidan kanssa.
Ei, minä...
Kunpa tietäisin nimesi.
Kokeile kuningas Tiwazia.
Siinäpä vasta tarina.
"Kauas matkustanut Egill,
joka ansaitsi vapautensa ja nai jumalaa samana päivänä."
Anteeksi, että tulin.
Hän vihaa sinua nyt.
Mutta hän elää.
Fafnir!
Toivon teille kaikkea hyvää.
Jos tapaamme vielä, voimme tervehtiä toisiamme ystävinä.
Luuletko, että tapaamme vielä?
Fafnir! Panen kalloasi!
Se on oma tarinansa.
Eilen Andvari oli humalassa.
Mitä hän silloin kertoikaan. - Kerro vielä viimeinen tarina.
Onnea tuomaan.
Kuulkaatte kaunaa kantavasta Andvarista.
Kauan sitten eli kaksi kääpiöprinssiä,
jotka tutkivat valtakuntaansa eläinten muodossa.
He ystävystyivät erään toisen muotoa muuttavan kääpiön, Andvarin, kanssa.
He ystävystyivät nopeasti,
kunnes Loki ilmestyi.
Hän väitti, että se oli onnettomuus,
mutta silloinkin Lokilla oli suunnitelma poikineen.
Kääpiön isä, kuningas, vaati sovintoa Asgårdilta,
eräänlaisia lunnaita.
Loki suostui -
ja tarjosi ainutlaatuista aarretta.
Mutta kulta ei kuulunut hänelle.
Hän oli varastanut sen Andvarilta.
Vasta sitten Andvari tajusi, että kun kruununprinssi oli poissa,
uusi perillinen oli tämän veli,
Fafnir.
Vallananastaja ei tiennyt, että Andvarin kulta oli kirottu,
ja ennen pitkää -
Fafnir vääntyi uuteen muotoonsa linnun kaltaiseksi.
Fafnir ei voinut enää vaatia valtaistuinta.
Hänellä oli vain saukon lunnaat ja rikoskumppaninsa Loki,
jolla oli lisää suojelusta vaativia asioita,
ikuisen elämän omenoita.
Sinulla on kuulemma oma kosto mielessäsi.
En tiennyt. - Loki tiesi.
Hän tiesi, että lähtisimme Fafnirin perään ja piti minua hyödyllisenä.
Fafnir oli kerran taontaveljeni.
Loki käytti häntä ja tuhosi hänet -
tuhoten samalla minutkin.
Hän tuhoaa sinutkin, ellet tule järkiisi ja liity kostooni...
Et voi tappaa Lokia.
Et, ennen kuin saan haluamani, mutta jos sen jälkeen saat hänet hengiltä,
en sure häntä.
Madot ovat harvinaisia syvissä vesissä, Loki.
Puhu hiljaa, Sigrid.
Olen yllättynyt, että edes puhut minulle.
Kutsuin sinua erämaassa, etkä tullut.
Silti Thor jyrähteli sinut Vanaheimiin.
Minulla on liikkeeni, huomasit tai et.
En ole nähnyt tarumaisia liikkeitäsi. Lupasit Thorille.
Anna meille ainakin omenat.
Eikö Fafnir ollut palvelijasi?
Kuten Egill oli kerran sinun.
Jos autan sinua nyt, Odin kuulee siitä.
Kumpi loukkaa sinua enemmän:
että teen työni hiljaa -
vai että miehesi polvistui kuin kerjäläinen?
Sinä loukkaat minua todennäköisemmin,
mutta pelkään Leifin puolesta. Haluan hänen selviävän.
Leif on hyvä kuningas.
Kiltti ja oikeudenmukainen.
Älä ole pehmeä. Olet kuningas. Ota maailmaa hiuksista kiinni.
Fafnirin myrkkyä.
Joet ovat silkkaa kuolaa sen paskiaisen kidasta.
Halusin kertoa,
että merellä oli pimeää, ja näin vain vähän...
Ikävää. Jousiampujilla on oltava hyvä näkö.
Anna jousesi.
En tee temppuja.
Taikani on sisälmysten taikaa.
Mistä jousi on tehty? Tiukasti sidotuista sisälmyksistä.
Mitä se nyt tekee?
Lävistää otuksen nahan hyvällä tuurilla.
Älä pelkää, tyttö. Et kuole tänään.
Piiloon!
Fafnir!
Jos olet unohtanut ihmiskielen, puhutaan kääpiöiden kieltä.
Puhutaan vuoren kaikua!
Andvari, Oinin poika.
Olet kulkenut pitkän tien ikuisen elämän eteen,
kun voin antaa sinulle vain kuoleman.
Olen jo vanha. En tarvitse omenoitasi.
Ihmiset eivät tarvitse kuolemattomuutta, he haluavat sitä.
Tiedän, että haluat sitä,
senkin kuohittu huoranpoika.
Toit ulkomaalaisia miekkoja lehtooni!
Tämä on syytäsi, Andvari.
Vitun hauki! Kalan kutema!
Muutun mielelläni kalaksi.
Sekin päihittää sinun muotosi.
Syö. Toivu.
Hän oli taontaveljeni.
Antaa hänen elää.
Tätäkö sinä halusit?
Myrkyttäjät!
Leif!
Loki.
Tekstitys: Annika Laakkonen