Er det ingenting i vår himmel som gleder mannen min?
Kan din egen Sif stå til tjeneste?
Besøker du stranden min i din blødningstid?
Jeg vil ikke ha skitne kvinner.
Jeg kommer til festen din med en honningsøt fitte.
Bare fotsporene mine er skitne.
Si navnet ditt, jente, eller forsvinn.
Jeg er gudinnen av mørkerøde fotspor.
Jeg vandrer med de beseirede og knuste.
Jeg er din tvangsmarsj hjem fra nederlag.
Sandraudiga den fryktede.
Den gale kjerringa.
Hun slo meg.
Det er nytt for meg å kjenne deg, nederlag.
Du kan kjenne meg så godt som du vil.
Hva kan jeg tilby Odins sønn?
Vil du gråte?
Visste ikke guder kunne råtne.
De er ikke tilbedt, og forsømt.
Men de er guder ennå og dreper deg om de vil.
Kong Tiwaz og hans hellige slekt har øyne i Åsgård.
De ba ham vente dere.
Han testet dere med sitt hittebarn.
Dere reddet henne.
Så vanene gir dere audiens.
Kong Tiwaz, vi takker deg for gjestfriheten.
Jeg er Leif, kongen av klanen Volsung,
jeg er her som min fremtidige dronning Sigrids medhjelper.
Vi vet om din blodsbruds hevn.
Da vet du at vi trenger hjelp. Vi ber ikke om å marsjere med dine menn.
Vi ber bare om hjelp. Ellers kommer vi ikke forbi Åsgårds mur.
Vi blandet vårt gudespytt med Odins slekt.
Vi vil ikke bryte vår spyttpakt om våpenhvile.
Brøt ikke Tor den først?
Vi brenner ikke ned verden for et enkelt fottrinn.
Dere ber om for mye.
Da skal jeg ikke be.
Jeg skal trygle.
Faren min oppdro meg med vanene i hjertet mitt.
Lenge har mitt folk produsert god mjød og bedre menn til deres ære.
Vær så snill, hjelp oss.
Nei.
Og hva om vi tar med udødelighetens epler?
De holdt liv i gangene deres til Odin tok dem.
Nå visner dere, mens æsene lever evig unge.
Frukthagen av gull er forbudt for oss.
Men hvis dere dødelige vil dra dit vanene ikke kan,
om dere kan beseire snødragen Fåvne...
Fåvne?
...og ta tilbake bare ett eneste eple fra skatten hans,
om dere kan gjøre det umulige, så ja,
da skal vanene hjelpe dere.
Når jeg tar med en hel haug, forventer jeg at dere innfrir løftet.
Dere skal ta vår dødelige med dere.
Vår tjenestepike Tyra vil hjelpe til.
Og fortelle om deres død.
Vi får drepe en jævla drage!
Nei, jeg får drepe en jævla drage.
Vi skal ha et festmåltid for å hedre dem som skal dø.
Hvor lenge har du bodd med dem?
Vanene fant meg i grenselandet,
en baby etterlatt på hovedveien.
Jeg tjente dem.
De oppdro meg og var snille mot meg.
Snille mot deg? Du var i fare da vi fant deg.
Bare for å teste dere.
Jeg ble sendt bundet til bøndene.
Vanene visste hva de ville gjøre med meg,
hva de hadde i hjertet.
Men de ville vite hva som var i deres.
Egill, jeg tok med...
Eplene...
- Hvordan kom du på det? - Jeg måtte gjøre noe mens du lå på kne.
Vi trenger styrke.
Du knelte i dag.
Og før det, for faren min og for Andvare. Hvem vil du ikke knele for?
- Nåde er ikke en mynt du kan bruke. - Den kjøpte oss inn her.
Vil du heller at jeg skal brenne ned verden
og laste andre menns bytte om bord mens kvinnene skriker bak meg?
Jeg er ikke en sånn mann, Sigrid.
Du slaktet Egills far foran øynene hans da han var 15,
tok ham som slave, og fikk ham til å elske deg for det.
Leif den nådeløse.
Det er mannen som vant meg.
Leif.
Mester.
Egill, du har tjent meg i ti gode år og gått lenger enn du skylder meg.
Dine neste skritt er dine egne.
Du er fri.
Hva? Vi trenger alle menn vi har.
Er jeg fri?
Kan jeg dra?
Gjelden din er betalt.
Det sier Leif den barmhjertige.
Trollkvinne, det er noe jeg trenger fra deg.
Hva tror du at du trenger, trell?
Jeg er ikke en trell.
Kongen min løslot meg, og nå spør jeg deg om råd.
Får du ikke opp pinnene for å se selv?
Si meg...
Historien om trellen Egill.
Som aldri har eid fremtiden sin.
Som aldri har sett lenger,
for en kjøpt mann som inviterer inn håp, er en tosk.
Hvor skal jeg dra?
Skal jeg dra?
Jeg ser to veier for deg.
Du har et valg.
Fortsett til Åsgård, og historien din ender brått.
Eller dra hjem og skriv mange flere kapitler.
Vil du at jeg skal bli?
Så du vil ligge med meg for historien?
For å kunne si at du lå med en heks og overlevde?
Nei, vær så snill, jeg...
Skulle ønske jeg visste navnet ditt.
Prøv kong Tiwaz.
Det er en historie.
"Egill, som reiste langt,
fikk sin frihet og knullet en gud, alt på én og samme dag."
Beklager at jeg kom.
Han vil hate deg nå.
Men han vil overleve.
Fåvne!
Alt godt, min konge.
Jeg håper, om vi møtes igjen, at vi kan hilse på hverandre som venner.
Tror du det er sannsynlig at vi møtes igjen?
Fåvne! Jeg skal knulle skallen din!
Det er en egen historie.
I går kveld var Andvare veldig full.
Og for en historie han fortalte.
En siste historie, da?
For hell.
Historien om Andvare, som bærer nag.
Før i tiden levde det to dvergprinser,
og de tok dyreformer for å utforske kongeriket.
De ble venner med en annen ung dverg som kunne forandre form, Andvare.
De ble raskt venner,
frem til Loke kom.
Å, han kalte det et uhell,
men selv da hadde Loke planer forkledd som andre planer.
Dvergens far, kongen, krevde forlik fra Åsgård.
Løsepenger, kalte han det.
Loke gikk med på det, han tilbød umåtelige skatter og leverte.
Men det var ikke hans gull å gi.
Han hadde stjålet det fra Andvare.
Først da skjønte Andvare at med kronprinsen borte...
...var det en ny arving til tronen, prinsens egen bror.
Fåvne.
Men tronraneren visste ikke at Andvare hadde lagt en forbannelse over gullet,
og snart
fikk Fåvne en ny form, den lignet veldig på en fugl.
Han kunne ikke gjøre krav på tronen. Han hadde intet.
Bare oterens løsepenger, og hans medsammensvorne, Loke,
som da hadde andre varer som trengte vakthold.
Udødelighetens epler.
Jeg hører du har din egen hevn å ta.
- Det visste jeg ikke. - Loke visste.
Han visste nok at vi måtte gå etter Fåvne, og tenkte jeg ville være nyttig.
Fåvne var smiebroren min en gang.
Loke brukte ham og ødela ham.
Og dermed ødela han meg.
Og han vil ødelegge deg også.
Med mindre du tar til vett og blir med meg i min hevn...
Du kan ikke drepe Loke.
Ikke før jeg har det jeg vil ha, men når det er over,
hvis du dreper Loke før han dreper meg, vil jeg ikke sørge.
Det er sjeldent å finne ormer på dypt vann, Loke.
Snakk forsiktig, min Sigrid.
Det overrasker meg at du i det hele tatt snakker til meg.
Jeg ropte på deg i ødemarken. Du brydde deg ikke om meg.
Og Tor tordnet deg likevel inn i Vanheim.
Jeg gjør mine trekk, om du merker det eller ei.
Jeg har sett lite til dine såkalte "trekk". Du lovte meg Tor.
Gi oss i det minste disse jævla eplene.
Var ikke Fåvne din tjener en gang?
Som Egill en gang var din.
Hvis jeg hjelper deg nå, vil Odin få høre om det.
Hva sårer deg mest?
At jeg jobber i det stille?
Eller at typen din knelte som en tigger?
Jeg tror det er mer sannsynlig at du sårer meg.
Men jeg frykter for Leif.
Jeg vil at han skal overleve dette.
Leif er en god konge.
Snill og rettferdig.
Nei, ikke mykt.
Du er en konge.
Ta verden i håret og dra!
Fåvnes gift, uten tvil.
Disse elvene er intet annet enn jævelens sikkel.
Frue, jeg ville fortelle deg
at på havet var det mørkt, og jeg kunne bare få et lite glimt, og...
Så synd.
Jeg vil at bueskytterne mine skal ha gode øyne i hodet.
Gi meg buen din.
Det er ikke et knep.
Min magi er magien i innvoller.
Og hva er en buestreng laget av?
Strammede innvoller.
Hva vil den gjøre nå?
Stikke hull i tingens skinn. Med litt flaks.
Ikke vær redd, jente. Du dør ikke i dag.
Søk dekning!
Fåvne!
Om du har glemt menneskespråket, la oss snakke dvergmål.
La oss snakke fjellets ekko!
Andvare, sønn av Oin.
Du har kommet langt for evig liv,
når jeg bare kan gi deg døden.
Jeg er gammel nok. Jeg trenger ikke eplene dine.
Folk trenger ikke udødelighet, men de vil ha det.
Og jeg vet at du vil ha det,
din kastrerte horesønn.
Du brakte fremmede sverd til lunden min!
Du gjorde dette, Andvare.
Jævla gjedde!
Fiskeyngel!
Jeg liker å bli til en fisk.
Bedre enn det du ble.
Spis. Bli helbredet.
Han var smiebroren min.
La ham leve.
Var det dette du ville?
Forgiftere!
Leif!
Loke.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten