Finns det inget i vår himmel som kan glädja min make?
Kan din maka Siv stå till tjänst?
Besöker du min strand när du blöder? Kladdiga kvinnor hör inte hemma här.
Jag kommer till din fest med nåt som är honungslent.
Bara mina fötter är befläckade.
Säg vad du heter, flicka, eller ge dig av.
Jag är de blodiga fotspårens gudinna. Jag vandrar med de besegrade och knäckta.
Jag är den påtvingade marschen hem efter nederlaget.
Sandraudiga den fruktade.
Den galna subban. Hon besegrade mig.
Det är nytt för mig att lära känna dig... nederlag.
Du kan få lära känna mig så väl som du önskar.
Vad kan jag erbjuda Odens son?
Kan du gråta?
- Jag visste inte att gudar kunde ruttna. - De dyrkas inte och är försummade.
De är dock gudar, och de dödar dig om de så önskar.
Kung Tiwaz och hans heliga släktingar har spioner i Asgård.
De sa åt honom att ni skulle komma. Han prövade er med sitt hittebarn.
Ni räddade henne. Därför får ni en audiens hos vanerna.
Kung Tiwaz, vi tackar dig för din gästfrihet.
Jag är Leif, klanen Völsungs kung.
Jag står här som min framtida drottning Sigrids medhjälpare.
Vi känner till din blodsbruds hämnd.
Då vet ni att vi behöver hjälp. Vi ber er inte att strida för vår skull.
Vi ber bara om hjälp, annars kommer vi inte förbi Asgårds mur.
Vi blandade vår gudomliga saliv med Odens nära och kära.
Vi bryter inte den överenskomna vapenvilan.
Har inte Tor redan brutit den?
Vi bränner inte ner hela världen för ett enda felstegs skull.
Ni ber om för mycket.
Då ska jag inte be.
Då ska jag böna.
Min far uppfostrade mig med vanerna i mitt hjärta.
Länge har mitt folk hällt ut gott mjöd och gett bättre män till er ära.
Snälla... hjälp oss.
Nej.
Men om vi ger er odödlighetens äpplen, då?
Äpplena bevarade livet i era salar till Oden tog dem.
Nu tynar ni bort medan asarna lever vidare, för evigt unga.
Den gyllene fruktträdgården är förbjuden mark för oss, men om ni dödliga beger er
dit vanerna inte kan bege sig, och om ni kan besegra snödraken Fafner...
Fafner?
Om ni lyckas återta ett endaste äpple från hans skatt, om ni utför det omöjliga...
Ja, då kommer vanerna att hjälpa er.
När jag kommer med en hel skäppa förväntar jag mig att löftet hålls.
Ni får ta med den som är dödlig hos oss. Vår tjänare Tyra hjälper till.
Hon får berätta för oss om er död.
Vi får döda en drakjävel!
Nej, jag får döda en drakjävel.
Nu ska vi ställa till med fest för att hedra de som ska dö.
Hur länge har du levat med dem?
Vanerna hittade mig i gränslandet. Ett spädbarn som lämnats kvar på vägen.
Jag tjänade dem. De uppfostrade mig och var snälla mot mig.
Snälla mot dig? Du var i fara när vi hittade dig.
Bara för att pröva er. Jag skickades i bojor till bönderna.
Vanerna visste vad de tänkte göra med mig och vad som fanns i deras hjärtan.
Men de ville veta vad som fanns i era.
Egill, jag tog med mig...
Äpplena... Hur kom du på det?
Jag var tvungen att hitta på nåt medan du knäböjde.
Vi behöver styrka. Du knäböjde idag.
Och tidigare, inför min far och Andvari. Finns det nån du inte knäböjer inför?
- Du kan inte köpslå med nåd. - Den tog in oss hit.
Vill du hellre att jag bränner ner hela världen
och lastar andra mäns byten på mitt skepp, medan deras kvinnor skriker?
Sån är inte jag, Sigrid.
Du dödade Egills far framför ögonen på honom när han var 15.
Du förslavade honom och fick honom att älska dig för det.
Leif den skoningslöse. Det är mannen som vann mig.
Leif?
Herre.
Egill, du har tjänat i tio goda år och gått längre än du var skyldig mig.
Dina nästa steg blir dina egna.
Du är fri.
Vad? Vi behöver varenda man vi har.
Är jag fri?
- Får jag gå? - Din skuld är betald.
Så säger Leif den barmhärtige.
Jag behöver nåt av dig, trollkvinna.
Jaså, vad tror du att du behöver, träl?
Jag är ingen träl.
Min kung gav mig fri, och nu ber jag om ditt råd.
Funkar inte dina pinnar så att du kan se efter själv? Berätta...
Hör nu om trälen Egill.
Som aldrig har ägt sin egen framtid.
Som aldrig har blickat längre bort,
för en köpt man som hoppas på nåt är en dåre.
Vart ska jag ta vägen?
Ska jag ge mig av?
Jag ser två vägar för dig.
Du har ett val. Fortsätter du till Asgård, så får din historia ett bryskt slut.
Eller så åker du hem och skriver många fler kapitel.
Vill du att jag stannar?
Vill du ligga med mig för att ha nåt att berätta?
Du låg med en häxa och överlevde?
Nej, snälla du, jag... Jag önskar att jag visste vad du hette.
Försök med King Tiwaz. Där har du en riktig berättelse.
“Egill den vittbereste, som blev fri och knullade en gud, allt på samma dag."
Förlåt att jag kom.
Han kommer att hata dig nu.
Men han överlever.
Fafner!
Lycka till, min kung.
Om vi ses igen hoppas jag att vi kan hälsa varandra som vänner.
Tror du att vi nånsin kommer att ses igen?
Fafner! Jag ska knulla din skalle!
Det där är en helt annan historia. Igår kväll var Andvari väldigt full.
- Och hans berättelse var nåt i särklass. - En sista historia, då?
För att ge oss tur.
Hör nu om Andvari som hyser agg.
I förgångna tider levde två dvärgprinsar
som förvandlade sig till djur för att utforska sitt rike.
De blev vänner med en annan ung dvärg som kunde förändra sin hud.
Det var Andvari.
De var väldigt goda vänner ända tills Loke dök upp.
Han hävdade att det var en olycka,
men redan då smidde Loke planer och ränker.
Dvärgens far, kungen, krävde förlikning från Asgård.
Han sa att det var en lösensumma. Loke gick med på det.
Han erbjöd omätliga skatter, och han höll vad han lovade.
Men guldet var inte hans. Han hade stulit det från Andvari.
Först då insåg Andvari att när kronprinsen var borta
fanns det en ny tronarvinge, prinsens egen bror.
Fafner.
Troninkräktaren visste inte att Andvari hade lagt en förbannelse över guldet.
Inom kort förvandlades Fafner till en fågelliknande skepnad.
Han kunde inte göra anspråk på tronen. Han hade inget,
bara utterns lösensumma och sin medbrottsling, Loke.
Loke hade då andra saker som behövde vaktas.
Äpplen som gav evigt liv.
Du är visst ute efter att få din egen hämnd.
- Det visste jag inte. - Det visste Loke.
Jag anar att han visste att vi måste ge oss på Fafner.
Han såg mig nog som användbar. Fafner var min broder i smedjan förr.
Loke utnyttjade honom och fördärvade honom.
Och därmed fördärvade han mig med.
Han kommer att göra detsamma med dig,
om du inte tar ditt förnuft till fånga och hjälper mig att få min hämnd...
Du får inte döda Loke förrän jag har fått det jag vill ha.
Men när allt väl är över...
Om du dödar Loke innan han gör slut på mig kommer jag inte att sörja.
Man hittar sällan ormar på djupt vatten, Loke.
Inga hårda ord nu, min Sigrid.
Jag är förvånad över att du ens pratar med mig.
Jag ropade på dig i ödemarken. Du kom aldrig.
Och ändå fick Tor in dig i Vanheim med dunder och brak.
Jag gör mina drag vare sig du märker dem eller inte.
Jag har inte sett några av dina mytomspunna "drag". Du lovade mig Tor.
Ge oss åtminstone de där jävla äpplena.
- Var inte Fafner din tjänare förr? - På samma sätt som Egill en gång var din.
Om jag hjälper dig nu lär Oden få höra talas om det.
Vilket sårar dig mest?
Att jag arbetar i det tysta?
Eller att din pojke knäböjde som en tiggare?
Det är nog mycket troligare att du sårar mig.
Men jag oroar mig för Leifs skull. Jag vill att han ska överleva det här.
Leif är en bra kung. Snäll och rättvis.
Nej, inte ömt. Du är en kung. Grabba tag i världen och dra i dess hår!
Fafners gift, utan tvekan.
De här floderna består enbart av den jävelns saliv.
Frun, jag ville berätta nåt...
Ute på havet var det mörkt och jag såg väldigt lite, och...
Det var synd.
Jag vill att mina bågskyttar har skarp blick.
Ge mig din båge.
Jag ska inte lura dig.
Jag använder inälvor i min magi.
Och vad är en bågsträng gjord av? Inälvor som är hårt spända.
- Vad klarar bågen nu? - Den genomborrar drakens hud.
Förhoppningsvis.
Var inte rädd, min flicka. Du kommer inte att dö idag.
Göm er!
Fafner!
Om du har glömt människornas språk, låt oss då prata dvärgmål.
Låt bergets eko vara vårt språk!
Andvari, Oins son.
Du har färdats långt för att söka evigt liv,
när jag endast kan ge dig döden.
Jag är gammal nog. Jag behöver inte dina äpplen.
Folk behöver inte odödlighet, de vill ha den.
Och jag vet att du vill ha odödlighet,
du din snöpta son av en hora.
Du har tagit med dig inkräktare till min lund!
Du gjorde det här, Andvari.
Jävla gädda! Fiskars avkomma!
Jag tycker om att förvandlas till en fisk. Det är bättre än det du blev.
Ät. Bli läkt.
Han var min broder i smedjan. Låt honom leva.
Var det detta du ville ha?
Förgiftare!
Leif!
Loke.
Undertexter: Mats Nilsson