СУТІНКИ БОГІВ
ХРОБАК
Ніщо в нашім раї не тішить мого чоловіка?
Чи може прислужитися твоя Сіф?
Ти ходиш на мій берег у свої криваві дні?
Я не хочу брудних жінок.
Я приходжу на твої гулянки, змащена медом між ніг.
Лише сліди мої заплямовані.
Назви своє ім'я, дівчино, або йди геть.
Я богиня, що ступає похмурим багрянцем.
Ходжу там, де переможені й розбиті.
Я змушу тебе йти додому після поразки.
Сандраудіга Жахлива.
Та скажена сучка.
Вона мене здолала.
Це вперше я зазнав тебе, поразко.
Можеш пізнати мене всебічно й глибоко.
Що я можу запропонувати сину Одіна?
Будеш плакати?
Не знала, що боги можуть гнити.
Їм не поклоняються, ними нехтують.
Але вони досі боги й уб'ють вас, якщо схочуть.
Король Тейваз і його святі родичі мають очі в Асгарді.
Йому сказали чекати на вас.
Він випробував вас своєю знайдою.
Ви її врятували.
Тож Вани прийняли вас на аудієнцію.
Королю Тейвазе, ми вдячні тобі за гостинність.
Я Лейф, король клану Вьольсунґів,
та зараз я допомагаю моїй майбутній королеві, Сіґрід.
Ми знаємо про помсту твоєї Кривавої нареченої.
Отже, нам потрібна допомога.
Ми не просимо тебе виступити силою.
Ми просимо лише про допомогу. Інакше нам не пройти далі стіни Асгарда.
Ми плюнули докупи з родичами Одіна.
Ми не порушимо перемир'я, у якому присягалися.
Хіба Тор не порушив його першим?
Ми не спалимо світ через один хибний крок.
Ти забагато просиш.
Тоді я не проситиму.
Я благатиму.
Мене виховав батько, який вірував у Ванів.
Мій народ тривалий час виливає добрий мед і віддає кращих людей на вашу честь.
Будь ласка, допоможіть нам.
Ні.
А якщо ми принесемо вам яблука безсмертя?
Вони підтримували ваші життя, допоки їх не забрав Одін.
Тепер ви чахнете, а Аси живуть вічно молодими.
Золотий сад для нас заборонений.
Та якщо ви, смертні, підете туди, куди не можна Ванам,
якщо здолаєте снігового дракона Фафніра...
Фафніра?
І принесете хоч одне яблуко з тих, що він охороняє,
якщо ви зробите неможливе, тоді так,
Вани допоможуть вам.
Коли я принесу їх цілий мішок, я змушу й тебе тримати слово.
Візьміть із собою нашу смертну.
Наша служниця Тіра допоможе вам.
І сповістить про вашу смерть.
Ми вб'ємо клятого дракона!
Ні, це я вб'ю клятого дракона.
Улаштуймо бенкет, аби вшанувати тих, хто скоро загине.
Як довго ти з ними живеш?
Вани знайшли мене на кордоні
немовлям, яке залишили на дорозі.
Я їм служила.
Вони виростили мене й були добрими до мене.
Добрими? Ти була в небезпеці, коли ми тебе знайшли.
Це ж випробування.
Мене віддали селянам як заручницю.
Вани знали, що вони б зі мною зробили,
що було в їхніх серцях.
Але вони хотіли знати, що у ваших серцях.
Еґілле, я принесла...
Яблука...
Як ти це придумала?
Треба було щось робити, поки ти стояв на колінах.
Нам потрібна сила.
Ти став на коліна сьогодні.
А ще раніше — перед моїм батьком, перед Андварі.
Усім так вклонятимешся?
- Милосердя — не монета для торгів. - Так ми потрапили сюди.
Тобі більше до душі, щоб я спалив весь світ дотла
й вантажив чужу здобич на свій корабель, поки позаду лунають крики жінок?
Я не такий, Сіґрід.
Ти вбив батька Еґілла на його очах, коли йому було 15,
узяв його в рабство й змусив його полюбити тебе за це.
Лейф Безжальний.
Ось хто мене підкорив.
Лейфе.
Володарю.
Еґілле, ти відслужив десять добрих років і віддав більше, ніж ти мені винен.
Подальші кроки будуть твоїми власними.
Ти вільний.
Що? Нам потрібні всі наші люди.
Я... Я вільний?
Я можу піти?
Твій борг сплачено.
Так каже Лейф Милосердний.
Чарівнице, мені дещо потрібно від тебе.
Що тобі треба, рабе?
Я не раб.
Мій король мене звільнив, тож тепер я питаю твоєї поради.
Чому сам не розкинеш свої палички?
Скажи мені...
Послухай же про Еґілла-раба.
Який не володів своїм майбутнім.
Який ніколи не дивився далі,
бо куплений чоловік, який плекає надії, — дурень.
Куди мені йти?
Чи варто йти?
Я бачу для тебе два шляхи.
У тебе є вибір.
Або ти підеш в Асгард, і твоя історія обірветься.
Або підеш додому й напишеш іще багато розділів.
Ти б хотіла, щоб я лишився?
Ти хочеш спати зі мною заради історії?
Розкажеш, як ти спав із відьмою і вижив?
Ні, будь ласка, я...
О боги, якби я знав твоє ім'я.
Краще вже про короля Тейваза.
Оце історія.
«Еґілл далеко подорожував,
здобув свободу й трахнув бога за один день».
Вибач, що я прийшов.
Тепер він тебе зненавидить.
Але він житиме.
Фафніре!
Добра тобі, мій королю.
Сподіваюся, якщо ми знову зустрінемося, то привітаємося як друзі.
Думаєш, ми ще зустрінемося?
Фафніре! Я трахну твій череп!
Це окрема історія.
Минулої ночі Андварі був п'яний у дим.
Він розповів таку історію!
Отже, остання історія?
На удачу.
Послухайте ж про Андварі, який тримає образу.
Колись давно жили два принци-гноми,
які в подобі тварин досліджували королівство.
Вони подружилися з іншим молодим гномом, який міг змінювати свою подобу, Андварі.
Їхня дружба була міцною,
доки не прийшов Локі.
Він сказав, що це випадковість.
Але вже тоді Локі мав плани й у них — інші плани.
Батько гнома, король, вимагав від Асгарда відшкодування.
Він називав це викупом.
Локі погодився,
запропонував незліченні скарби й приніс, що обіцяв.
Але це було не його золото.
Він украв його в Андварі.
Лише тоді Андварі зрозумів, що після смерті кронпринца
з'явився новий спадкоємець престолу — рідний брат принца.
Фафнір.
Та узурпатор не знав, що Андварі наклав потужне закляття на своє золото,
і незабаром
Фафнір набув геть нової подоби, хоч і дуже схожої на птаха.
Фафнір не міг претендувати на трон. Він нічого не мав.
Нічого, окрім викупу за видру й Локі в якості спільника,
а в того саме з'явилося дещо інше, що потребувало охорони.
Яблука вічного життя.
Я чула, що в тебе власні причини для помсти.
- Я не знала. - А Локі знав.
Підозрюю, він знав, що ми битимемося з Фафніром,
тож подумав, що я буду корисним.
Колись Фафнір був моїм братом по кузні.
Локі використав його й знищив.
Тим самим знищивши й мене.
І тебе він теж знищить.
Якщо не набудеш розуму й не приєднаєшся до мене у повноті моєї помсти...
Не вбивай Локі.
Принаймні доки я не отримаю те, що хочу, але після цього...
Якщо ти вб'єш Локі раніше, ніж він вб'є мене,
я не сумуватиму.
Велика рідкість — знайти хробака в глибокій воді, Локі.
Говори тихіше, моя Сіґрід.
Я здивована, що ти зволів зі мною поговорити.
Я кликала тебе в тій пустці. Ти не прийшов до мене.
Але Тор усе одно завів тебе громом у Ванагейм.
Я роблю свої кроки, помічаєш ти чи ні.
Я мало бачила твоїх легендарних «кроків». Ти обіцяв Тора.
То дай нам хоча б ці кляті яблука.
Хіба Фафнір не був твоїм слугою?
Як колись Еґілл був твоїм.
Якщо я тобі допоможу, Одін про це почує.
Від чого тобі гірше?
Від того, що я працюю мовчки?
Чи що твій хлопець устав на коліна, як жебрак?
У тебе набагато більше шансів завдати мені болю.
Але я боюся за Лейфа.
Я хочу, щоб він вижив.
Лейф — хороший король.
Добрий і справедливий.
Ні, не м'яко.
Ти король.
Хапай світ за волосся й тягни!
Без сумніву, це отрута Фафніра.
Ці річки — потоки слини того виродка.
Пані, я хотіла сказати,
на морі було темно, і я бачила лише трохи і...
А шкода.
Бо я люблю, коли мої лучники мають гарний зір.
Дай мені свій лук.
Це не трюк.
Моя магія — це магія нутрощів.
А з чого зроблено тятиву?
Зі щільно натягнутих кишок.
На що він тепер здатний?
Проштрикне його шкуру.
Якщо пощастить.
Не бійся, дівчино. Ти не помреш сьогодні.
Ховайтеся!
Фафніре!
Якщо ти забув мову людей, поговорімо мовою гномів.
Поговорімо луною гори!
Андварі, син Ойна.
Ти пройшов довгий шлях заради вічного життя,
але я можу запропонувати тобі лише смерть.
Я вже дуже старий. Мені не потрібні твої яблука.
Людям не потрібне безсмертя, вони його хочуть.
І я знаю, що ти його хочеш,
кастрований ти сучий син.
Ти привів чужинців із мечами в мій гай!
Ти зробив це, Андварі.
Довбана ти щука!
Риб'ячий виродок!
А я люблю перетворюватися на рибу.
Краще, ніж те, чим став ти.
Їж. Одужуй.
Він був моїм братом по кузні.
Нехай живе.
Ти цього хотіла?
Отруйники!
Лейфе!
Локі.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька