ZKÁZA BOHŮ
BOŽÍ OBĚŤ
Teď pořádně zatlač.
Už vidím hlavičku.
To nic, dceruško.
Vítej, moje milá.
Loki, co se děje?
Neslyším ji.
Je...
Chvála. Je dokonalá.
Fenri, synku. Pojď se podívat na sestru.
I ty, Jörmungand.
Lhář Loki, který uléhá s obryněmi.
Špiní naši krev
a plodí jen zkažené maso.
Ódin ti zakázal množit se s obry! Spal jsi s nepřítelem!
- Ne, moji dceru ne! - A teď o ten svůj potěr přijdeš.
Tvé mrtvé novorozeně vykážeme do podsvětí
a ponese jméno Hel.
To vlče si ochočíme.
A tuhle...
Ne.
Ne!
Počkat. To nesedí.
Já tu nejsem.
Je to dobrá žena.
Ale už jste se o dítě snažili.
- Jestli ti nemůže... - Odpočívej.
Völsungové nemohou jít jen za svým srdcem!
Musíš ji opustit, než...
Ne, otče, já...
Vztáhl jsi ruku na svého otce a na druhý den zemřel!
Loki...
Cos to udělal?
Přiléváš olej do ohně!
Ani nevím, kde jsme!
V hlavě mám prázdno.
Nevzpomínám si...
Musíš si vzpomenout, jinak tu zůstaneme.
Leife!
Dal jsi bohům otrávený dar.
A teď... za to máš zaplatit.
Odsoudili tě a poslali trpět.
Uzavřeli tě v Höniho hlavě.
Vidíš? To je jeho rozbitá lebka.
V jeho hlavě? Jak je to možné?
Velikost pro Höniho nic neznamená.
Co je zač?
Höni byl ten, kdo vdechl rozum do nerozumného lidstva.
A jeho moudrost pomohla vyhrát první válku.
Vyměnili ho za Freyju, aby zpečetili příměří.
Vězeň. K udržení míru.
Ódin ho vyslal polomrtvého, s půlkou hlavy.
Stal se šílenstvím.
Takže o to mu jde? Chce, abych zešílel?
Höni si tě podrobí žalem a výčitkami.
Nabídne rozhřešení.
Ale co se stalo, už nezměníš.
Proč mi pomáháš?
Bez tebe Sigrid neuspěje.
A jestli padneš, neodpustí mi.
Utíkejte!
Ta obloha.
Takovou jsem ještě neviděl.
To bílé je Urdina magie.
Höni ji ohýbá podle své vůle.
Matka říkávala, že urd je osud člověka.
Ale já tu vidím jen minulost.
Minulost člověka je proroctví.
Co udělal, určuje, co udělá.
Urd jsou naše skutky propletené do jednoho.
Je to krása... a prázdnota.
A když se urd naplní, padá jako sníh.
Najdeme ho, královno.
Nejsem královna.
Nedořekli jsme si své sliby.
Není ani můj manžel
a teď...
Najdeme ho.
Já vím, kde jsme.
Tehdy v noci jsem ho zajal.
Leife.
Ne!
Egile, já...
Neblázni, Leife! Pojď za mnou!
Já mu pomůžu.
Zabils ho. Teď už ho nezachráníš.
Ten hřích, který cítíme...
Ta kůže, kterou cítíme...
Jak jsi k ní přišel?
Tomu vlkovi už k ničemu nebyla.
Lovíte nás? Jste Vanové?
My, první vlci, žijeme na území Vanů.
Jsme starší než bohové.
Slyšel jsem vyprávět o muži, který naše plémě v bitvě zabíjel.
A je ten muž, co zabíjel, podváděl a kradl, váš nepřítel?
Z té kožešiny cítíme naše plémě.
Naše smečka vás musí odměnit.
Tak káže nejstarší zákon.
Tak ctíme naše padlé.
I ty, kteří je porazili a stáhli z kůže.
Povedou nás.
Neměl jsi slitování, zuřils a plenil.
Ale to nejhorší už je za tebou!
Kdo jsi?
Musíme jít dál!
Za tohle všechno můžu já.
Je to moje dílo.
Ne.
Ne. Není. Já jsem tvůj stín.
Tvůj pokušitel.
Ne.
Když psi vyjí do prázdna, vyjí na mě!
Já jsem zrada a proradnost!
Já jsem drancování, lup i jedovatá myšlenka!
To já jsem tě posedl!
Byls u toho.
Vždycky jsi byl u toho.
A co Loki našeptal,
Leif udělal.
Neboj se toho. Přijmi to.
Tady Vanové drží spícího boha.
Zabte boha, a osvobodíte svého krále.
Teď vás ponecháme osudu.
Osudu?
Staré zákony nám nenařídily mlčet.
Jak se z téhle prokleté hry dostaneme?
Loki?
Námořníci přivolají Ódinova syna.
Budou se modlit za lepší vítr.
Udělal bych to za tebe.
Máš na výběr, mé dítě.
Musím to udělat sama.
Moje vlny a víry.
Hrom a Jörmungand.
Připravíme ho na ragnarök,
konec všech bohů.
Thórovo sémě zpečetí jeho osud.
Takové je proroctví a předzvěst.
V tom proroctví zahyneš!
Zabráním tomu!
Thórův pád naši rodinu osvobodí.
I když za to zemřeme.
Loki!
Velký Tiwazi.
Za otravu může Loki.
Tvá služebná pravdu zná!
Vyslechni je.
Zradila jsi nás, Sazeničko.
Zabíjejí ty zbraně jen některé bohy?
Poradí si s každým bohem.
Co je to?
Mé hadí dítě obemyká Zemi.
Ale za Thórem šla jako žena.
Oklamala ho
a ulehla s ním.
A navždy provázala jejich osudy.
Proč?
Jestli tohle byl tvůj plán, proč potřebuješ Sigrid?
Loki, musíš z toho ven!
Pořád tě potřebuju!
Kdo jste?
Jsme obři jíní a hor ze všech jotunských království!
Slyšeli jsme příběh.
Jaký příběh?
Tvůj.
Vyprávěl jsem jim o Krvavé nevěstě Sigrid,
o Sigrid, dceři Glaumarově...
O obryni Sigrid.
Běž. Zdržíme je.
Jotunové!
Loki! Nemůžeš to změnit!
Říkals, že to nemůžeme změnit.
Podívej se na mě, otče.
Jsem poskvrněná a poznamenaná!
Poslal jsi mě na smrt!
A sám sebe zatratil!
Ty, který máš být kořenem všeho zla,
nedokážeš přijmout sám sebe?
Jsem jen to, co ze mě udělal člověk!
Tys mi lhal, že ano?
Lhals, abych pokračoval v cestě.
Všechno...
Všechno, co jsem udělal...
Každá volba...
Každá byla má vlastní.
Ano.
A tohle byla tvoje volba.
A teď s ní musíš žít.
Jsem démon úlevy.
Existuji, aby mě člověk mohl vinit.
Každý chmaták a nenažranec,
každý kluk s neustlaným lůžkem,
všichni si z boha dělají obětního beránka.
Egile!
Překročil jsi Černou hranici. Našel jsi nás.
Jak?
To ta ruka.
Pořád v ní cítím tvoji magii.
Přivolala mě.
Tak pojď!
Jsi pošetilý blázen.
Říká, že můžeme zemřít společně.
Vy byste mě připravili o mou chvilku slávy?
Jed přinesli tihle zrádci, které jsem ošálil,
ale jablka jsou z Ásgardu.
To je tvoje dílo?
Na Ódinův rozkaz.
Jsem jen pazourek, jímž můj velký otec škrtá.
Jsem oheň, plamínek.
Já jsem Loki!
Ohavný.
Obviňovaný.
Říká pravdu, Sazeničko?
Ano.
Všichni máme s Ásy nějaký kříž.
Pojďme se pomstít společně.
Stvrďme své spolčení slinou.
A vydejme se bojovat do Ásgardu.
Překlad titulků: Antonie Dědečková