Pres nu.
Jeg kan se hendes hoved.
Så, så, min datter.
Så, så, min kære.
Loke, hvad sker der? Jeg kan ikke høre hende.
Er hun...
Lov og pris. Hun er perfekt.
Fenrir, min søn. Kom, og se din søster.
Også du, min Jormundgandr.
Løgneren Loke, som ligger i med jætter.
Som besudler sig selv
og kun tilvirker fordærvet kød.
Odin forbød dig at avle med jætter! Du har leget med fjenden!
- Nej, ikke min datter! - Og nu er dit yngel fortabt.
Vi forviser den dødfødte baby til underverdenen,
og hun skal kaldes Hel.
Ulvehvalpen skal være vores kæledyr.
Og den her vil vi...
Lad være.
Nej!
Vent. Det her er galt.
Jeg er her ikke.
Hun er en god kvinde.
Men I har prøvet at få børn.
- Og hvis hun ikke kan... - Du må hvile.
Völsung-folk er mere end deres hjerter, knægt!
Forlad hende, før...
Nej, far, jeg ville ikke...
Du lagde hånd på din far, og han døde den næste dag!
Loke...
- Hvad har du gjort? - Så du ville føje spot til skade?
Jeg ved ikke engang, hvor vi er!
Det kører rundt i hovedet på mig.
Jeg husker ikke...
Men du må huske, eller vi bliver her for altid.
Leif!
Du gav guderne en giftig gave.
Og nu betaler du prisen.
De dømte dig og beordrede dig at lide.
De sænkede dig ned i Høners hoved.
Se der, hans afskrabede kranium.
I hans hoved? Hvordan er det muligt?
Størrelse er ingenting for en som Høner.
Hvem er han?
Høner gav mening til den meningsløse menneskehed.
Og hans visdom hjalp med at vinde den første krig.
Han blev byttet for Freja for at besegle våbenhvilen.
En fange. For at bevare freden.
Odin sendte ham afsted halvdød og med kun et halvt hoved.
Og nu er han det rene vanvid.
Er det det, guddommen gør? Driver mig til vanvid?
Høner vil lokke dig med sorg og anger. Han vil tilbyde syndsforladelse.
Men du kan ikke ændre det allerede gjorte.
Og hvorfor vil du hjælpe mig?
Uden dig klarer Sigrid den ikke.
Og hvis du falder, tilgiver hun mig aldrig.
Løb!
Den himmel.
Jeg har aldrig sådan en himmel.
Det hvide, du ser, er Wyrding-magi.
Som Høner bøjer efter eget forgodtbefindende.
Min mor plejede at sige, at Wyrding var en mands skæbne.
Jeg ser kun min fortid her.
En mands fortid er profeti.
Det, han har gjort, bestemmer, hvad han vil gøre.
Wyrding er en sammenvævning af alle vores gerninger.
Den er smuk og tom.
Og når den fyldes op, falder den som sne.
Vi får ham tilbage, min dronning.
Jeg er ingen dronning.
Vi afsluttede aldrig vores løfter.
Han er ikke engang min mand.
Og nu...
Vi får ham tilbage.
Jeg ved, hvor vi er.
Det er den aften, jeg tog ham.
Leif.
Nej!
Egil, jeg...
Vær ikke dum, Leif! Kom med mig ud!
Jeg kan hjælpe ham.
Du dræbte ham dengang. Du kan ikke redde ham nu.
Den synd, vi lugter...
Det skind, vi lugter...
Hvordan fandt du den pels?
Ulven havde ikke mere brug for den.
- Jager I os? Er I vaner? - Vi, de første ulve, bor i vanernes land.
Vi er ældre end guderne.
Jeg har hørt historier om en mand, som dræbte vores slags i kamp.
Manden, der dræbte og skar og stjal. Er han jeres fjende?
Det skind, vi lugter, lugter af vores slægt.
Vores flok skal give dig en fin gave.
Den ældste lov kræver det.
Således ærer vi faldne slægtninge.
Og de slægtninge, der fældede og flåede dem.
De vil lede os.
Du var hensynsløs, rasede og plyndrede.
Men nu er det værste bag dig!
Hvem er du?
- Vi må fortsætte! - Jeg gjorde alt det her.
Jeg gjorde det her.
Nej.
Nej. Det var ikke dig. Jeg er din skygge.
Fristeren på din skulder.
Nej.
Når hunde hyler ad ingenting, hyler de ad mig!
Jeg er svig og forræderi!
Jeg er plyndring og plage og giftige tanker.
Jeg er det, der besatte dig!
Du var der.
Du var der hele tiden.
Og når Loke hviskede, lyttede Leif.
Tillad det. Accepter det.
Her opbevarer vanerne den sovende gud.
Dræb guden, og befri din konge.
Nu overlader vi jer til jeres skæbne.
Vores skæbne?
De gamle love, de bad ikke om tavshed.
Kan vi forlade dette forbandede skuespil?
Loke?
Roerne vil kalde på Odins søn. De vil bede om bedre vind.
Jeg ville gøre det for dig.
Du må vælge, mit barn.
Det skal være mig.
Mine bølger og mit kølvand.
- Tordenen og din Jormundgandr. - Vi gør ham klar til Ragnarok.
Alle gudernes endeligt.
Thors spildte frø vil besegle hans skæbne.
Det er en profeti og et varsel.
Du går til grunde i den profeti.
- Lad mig forhindre det. - Thors fald vil befri vores familie.
Selv hvis vi dør for det.
Loke!
Store Tiwaz.
Det var Loke, der stod bag forgiftningen.
- Din egen tjener kender sandheden! - Hør dem.
Du har forrådt os, Unge Træ.
Dræber de her kun visse guder?
Alle guder.
Hvad er det her?
Mit slangebarn omkranser jorden.
Men hun gik til Thor som kvinde.
Hun forførte ham
og tog ham i seng.
Og bandt deres skæbner for evigt.
Hvorfor?
Hvis det var din plan, hvad skal du så med Sigrid?
Loke, tag dig nu sammen!
Jeg har stadig brug for dig!
Hvem er I?
Vi er jætter af frost og bjerge fra alle jætternes kongeriger!
Vi hørte historien.
- Hvilken historie? - Din.
Jeg fortalte dem om Sigrid, blodbruden,
Sigrid, Glaumars datter...
Sigrid, jætten.
Afsted. Vi holder dem tilbage.
Jætter!
Loke! Du kan ikke lave om på det!
Du sagde selv, vi ikke kan lave om på det.
Far, se på mig.
Jeg er skæmmet og ødelagt!
Du førte mig i fordærv! Og forbandede dig selv!
Du siges at være roden til alt ondt, og du kan ikke acceptere dig selv?
Jeg er blot, hvad mænd har gjort mig til!
Du løj for mig. Gjorde du ikke?
Du løj for at holde mig i gang.
Alt...
Alt, hvad jeg har gjort...
De valg...
De valg var mine egne.
Ja.
Og dette valg var dit.
Og du må leve med det.
Jeg er en syndebuk.
Jeg eksisterer kun, så mænd kan bebrejde mig.
Så alle grinende tyveknægte og slughalse,
alle drenge med uredte senge,
kan have en syndebuk-gud.
Egil!
Du krydsede den sorte grænse. Du fandt os.
- Hvordan? - Det var min hånd.
Jeg mærker stadig din magi i den.
Den talte til mig.
Kom så!
Din dumme, tåbelige mand.
Han siger, at vi alle kan dø sammen.
Vil I give min ære væk?
Giften blev båret af de kællinger, jeg snørede,
men æblerne kom fra Asgård.
- Var det dig, der gjorde det? - På ordre fra Odin.
Jeg er kun en flint, alfaderen slår.
Jeg er fyr og flamme.
Jeg er Loke!
Den vederstyggelige.
Den bebrejdede.
Taler han sandt, Unge Træ?
Det gør han.
Vi har alle krav mod aserne.
Lad os hævne os sammen.
Vi laver en ny spytpagt og tager til Asgård for at gå i krig.
Tekster af: Else Katrine Nielsen