‫- דמדומי האלים -‬
‫- אל שעיר לעזאזל -‬
‫עכשיו, תדחפי חזק.‬
‫אני רואה את הראש שלה.‬
‫זהו זה, בתי.‬
‫הס, יקירתי.‬
‫לוקי, מה קרה?‬
‫אני לא שומעת אותה.‬
‫היא...?‬
‫הללויה. היא מושלמת.‬
‫פנריר, בני. בוא לראות את אחותך.‬
‫ואת, יורמונגנד שלי.‬
‫לוקי השקרן, ששוכב עם ענקיות.‬
‫שמטנף את עצמו,‬
‫ומוליד רק בשר מקולקל.‬
‫אודין אסר עליך להתרבות עם ענקיות!‬ ‫השתעשעת עם האויב!‬
‫לא, לא הבת שלי!‬ ‫-ועכשיו השרץ שלך אבוד.‬
‫התינוקת המתה תגורש לעולם התחתון,‬
‫ושמה ייקרא הל, גיהינום.‬
‫גור הזאבים יהיה חיית המחמד שלנו.‬
‫ואת זאת אנחנו...‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫לא!‬
‫רגע. משהו לא בסדר.‬
‫אני לא כאן.‬
‫היא אישה טובה.‬
‫אבל ניסיתם להרות.‬
‫ואם היא לא יכולה...‬ ‫-אתה צריך לנוח.‬
‫הוולסונג הם יותר מרק רגשות, נער.‬
‫עזוב אותה, לפני...‬
‫לא, אבא, אני לא...‬
‫הרמת יד על אביך, והוא מת למחרת היום!‬
‫לוקי...‬
‫מה עשית?‬
‫אתה מוסיף חטא על פשע?‬
‫אני לא יודע אפילו איפה אנחנו.‬
‫אני מרגיש מטושטש.‬
‫אני לא זוכר...‬
‫אתה חייב לזכור או שנישאר כאן.‬
‫ליף!‬
‫נתת לאלים מתנה מורעלת.‬
‫ועכשיו...‬
‫אתה משלם את המחיר.‬
‫הם דנו אותך ושלחו אותך לסבול.‬
‫הם העבירו אותך לראשו של הוניר.‬
‫אתה רואה את הגולגולת השרוטה שלו?‬
‫בתוך הראש שלו? איך זה יכול להיות?‬
‫הגודל חסר חשיבות להוניר ודומיו.‬
‫מי הוא?‬
‫הוניר היה זה שעורר היגיון‬ ‫בבני האדם חסרי הבינה.‬
‫וחוכמתו עזרה לנצח במלחמה הראשונה.‬
‫הוא הוחלף בתמורה לפרייה‬ ‫כדי לעצור את הלחימה.‬
‫אסיר. כדי שהשלום יישמר.‬
‫אודין שלח אותו מת למחצה עם חצי ראש בלבד.‬
‫ועכשיו נותר ממנו רק טירוף.‬
‫זה מה שראש האל עושה? מוציא אותי מדעתי?‬
‫הוניר יחזר אחריך עם צער וחרטה.‬
‫הוא יציע לך מחילה.‬
‫אך את הנעשה אין להשיב.‬
‫מדוע שתרצה לעזור לי?‬
‫בלעדיך, סיגריד לא תצליח.‬
‫ואם תיפול, היא לא תסלח לי.‬
‫רוצו!‬
‫השמיים האלו.‬
‫מעולם לא ראיתי כאלו.‬
‫הלבן שאתה רואה הוא קסם של הווירד,‬
‫שהוניר עושה בו כרצונו.‬
‫אימא שלי נהגה לומר‬ ‫שהווירד הן גורלו של האדם.‬
‫אני רואה כאן רק את העבר שלי.‬
‫עברו של אדם הוא נבואה.‬
‫מה שהוא עשה קובע את מה הוא יעשה.‬
‫הגורל הוא המעשים שלנו‬ ‫שארוגים בעת ובעונה אחת.‬
‫הוא יפהפה ו... ריק.‬
‫וכשהוא מתמלא,‬
‫הוא נופל כשלג.‬
‫אנחנו נחזיר אותו, מלכתי.‬
‫אני לא מלכה.‬
‫לא הספקנו לסיים את הנדרים שלנו.‬
‫הוא אפילו לא בעלי,‬
‫ועכשיו...‬
‫אנחנו נחזיר אותו.‬
‫אני יודע איפה אנחנו.‬
‫זה הלילה שבו לקחתי אותו.‬
‫ליף.‬
‫לא!‬
‫אגיל, אני...‬
‫אל תהיה טיפש, ליף! צא אחריי!‬
‫אני יכול לעזור לו.‬
‫הרגת אותו אז.‬
‫לא תוכל להציל אותו עכשיו!‬
‫החטא שאנחנו מריחים...‬
‫העור שאנחנו מריחים...‬
‫מאין לך הפרווה הזאת?‬
‫הזאב לא היה זקוק לה יותר.‬
‫אתם צדים אותנו? אתם ואניר?‬
‫אנחנו, הזאבים הראשונים,‬ ‫חיים על אדמת הוואניר.‬
‫אנחנו קדומים יותר מהאלים.‬
‫שמעתי סיפורים על איש‬ ‫שהרג את בני מיננו בקרב.‬
‫האיש הזה שהרג וחתך וגנב. הוא האויב שלכם?‬
‫העור שאנחנו מריחים היה של בן משפחתנו.‬
‫הלהקה שלנו חייבת לך טובה אחת.‬
‫החוק הקדום דורש זאת.‬
‫כך אנחנו מכבדים בני משפחה שנפלו.‬
‫ואת מי שחיסל אותם ופשט את עורם.‬
‫הם יובילו אותנו.‬
‫עשית כרצונך, השתוללת ובזזת.‬
‫אבל כעת הרע ביותר מאחוריך.‬
‫מי אתה?!‬
‫עלינו להמשיך לטפס!‬
‫אני עשיתי את כל זה.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫לא.‬
‫לא. לא עשית. אני הצל שלך.‬
‫המפתה שיושב על הכתף שלך.‬
‫לא.‬
‫כשנדמה שהכלבים מייללים סתם,‬ ‫הם מייללים בגללי!‬
‫אני הוא בגידה ובוגדנות!‬
‫אני הוא ביזה וגזל ומחשבות רעילות!‬
‫אני זה שהשתלט עליך!‬
‫היית שם.‬
‫היית שם תמיד.‬
‫וכשלוקי לחש,‬
‫ליף הקשיב.‬
‫תאפשר לזה לקרות. תקבל את זה.‬
‫כאן הוואניר מחזיקים את האל הישן.‬
‫תהרגו את האל והמלך שלכם ישתחרר.‬
‫כעת, נשאיר אתכם לגורלכם.‬
‫גורלנו?‬
‫החוקים הישנים לא דרשו שתיקה.‬
‫עכשיו, איך נצא מההצגה הארורה הזאת?‬
‫לוקי?‬
‫החותרים יקראו לבן אודין.‬
‫הם יתחננו לרוח טובה יותר.‬
‫הייתי עושה את זה למענך.‬
‫יש לך אפשרות לבחור, ילדתי.‬
‫זו חייבת להיות אני.‬
‫הגלים הנשברים שלי.‬
‫הרעם ויורמונגנד שלך.‬
‫נכין אותו לראגנארוק,‬
‫קצם של כל האלים.‬
‫זרעו של ת'ור יחתום את גורלו.‬
‫אלו הם נבואה ואות מבשר.‬
‫הנבואה הזאת מבשרת על מותך.‬
‫הרשי לי למנוע את זה!‬
‫נפילתו של ת'ור תשחרר את משפחתנו.‬
‫גם אם נמות למענה.‬
‫לוקי!‬
‫טיוואז הגדול.‬
‫לוקי היה זה שהרעיל.‬
‫המשרתת שלך יודעת את האמת.‬
‫הקשב להם.‬
‫בגדת בנו, נטע.‬
‫כלי הנשק הורגים רק אלים מסוימים?‬
‫הם יהרגו כל אל.‬
‫מה זה?‬
‫ילדת הנחש שלי מקיפה את העולם.‬
‫אבל היא התגלתה בפני ת'ור כאישה.‬
‫היא פיתתה אותו,‬
‫ושכבה איתו.‬
‫וקשרה את גורלו לגורלה לנצח.‬
‫למה?‬
‫אם זאת התוכנית שלך,‬ ‫לשם מה אתה צריך את סיגריד?‬
‫לוקי, צא מזה!‬
‫אני עדיין צריך אותך!‬
‫מי אתם?‬
‫אנחנו ענקי הכפור וההרים,‬
‫מכל ממלכות היוטון.‬
‫שמענו את הסיפור.‬
‫איזה סיפור?‬
‫הסיפור שלך.‬
‫סיפרתי להם על סיגריד כלת-הדם.‬
‫סיגריד, בתו של גלאומאר.‬
‫סיגריד הענקית.‬
‫לכי. אנחנו נעכב אותם.‬
‫יוטון!‬
‫לוקי! אתה לא יכול לשנות את זה!‬
‫אמרת לי שאי אפשר לשנות את זה.‬
‫אבא, עמוד מולי.‬
‫אני פגומה ומסומנת!‬
‫הובלת אותי לאבדון!‬
‫וגזרת אבדון על עצמך!‬
‫אתה אמור להיות שורש כל רע,‬
‫ואתה לא מסוגל לקבל את עצמך?‬
‫אני רק מה שהאדם ברא אותי להיות!‬
‫שיקרת לי, נכון?‬
‫שיקרת לי כדי שאמשיך הלאה.‬
‫הכול...‬
‫כל מה שעשיתי...‬
‫הבחירות האלו...‬
‫הבחירות האלו היו שלי.‬
‫כן.‬
‫והבחירה הזאת הייתה שלך.‬
‫ואתה חייב לחיות איתה.‬
‫אני יצור שנועד לפריקה.‬
‫אני קיים רק כדי שהאדם יוכל להאשים אותי.‬
‫כדי שלכל גנב וגרגרן מחייכים,‬
‫כדי שלכל ילד שלא סידר את מיטתו,‬
‫יהיה אל שעיר לעזאזל.‬
‫אגיל!‬
‫חצית את הגבול השחור. מצאת אותנו.‬
‫איך?‬
‫זאת היד שלי.‬
‫אני עדיין חש בה את הקסם שלך.‬
‫הוא קרא לי.‬
‫קדימה!‬
‫איש מטופש שכמוך.‬
‫הוא אומר שכולנו עלולים למות יחד.‬
‫תסכימו לוותר על תהילתי?‬
‫הטיפשים שהערמתי עליהם נשאו את הרעל,‬
‫אבל התפוחים הגיעו מאסגארד.‬
‫אתה עשית את זה?‬
‫בפקודתו של אודין.‬
‫איני אלא צור שהאב הגדול מכה בו.‬
‫אני אש ולהבה.‬
‫אני הוא לוקי!‬
‫זה שמתעבים אותו.‬
‫זה שמאשימים אותו.‬
‫הוא דובר אמת, נטע?‬
‫כן.‬
‫לכולנו יש טענות נגד האסיר.‬
‫בוא ננקום בהם ביחד.‬
‫נחליף ברית רוק אחת באחרת,‬
‫ונצא להילחם באסגארד.‬
‫תרגום כתוביות: דוד סבן‬