Hør min historie om myter
og mænd.
Og minder.
Historier fortalt i mørket.
Han priser dig, Den Grædende.
Han siger, du kæmpede bravt ved Høners helligdom,
men at det bliver bedre at kæmpe side om side med dig.
Tror du, vi ser de dansende lys?
Absolut.
Og hvis I spiser de her, vil I se meget mere end det.
Tag det roligt.
Ikke nødvendigt. Vi dværge er vokset op med dem.
- Er her en mand med en historie? - Tal, historiefortæller.
Hvem vil tale?
En historie før en kamp bringer held.
Så lad os alle fortælle på skift.
Her er fabelen om Fenja og Menja.
Søstre solgt til en havets konge.
De blev bragt om bord på kongens skib i lænker
og lænket til en magisk møllesten.
De blev sat til at male salt og måtte aldrig stoppe.
Så de gjorde, hvad de dødelige gør.
I sorgens tid sang de en sang
og fortalte en sand historie.
De sang om bjergene, deres moderland.
De var født og opvokset som jætter.
Kongen samlede saltet til sultne tider
og krævede endnu mere.
Det var ikke til madlavning,
men til at salte jorden
og ødelægge fjendens rige.
Kvinderne fortsatte deres slidsomme arbejde,
og havet skummede og sprøjtede.
Langskibet flækkede i bølgerne!
Og søstrene malede løs!
Deres drejehjul ophidsede bølgerne,
og slavekongen, han druknede.
Skibet sank.
Og kvinderne sang.
For de var endelig fri.
Man siger, at den store mølle stadig maler,
og det er derfor, der er salt i havet.
Wow.
Min far fortalte ofte den historie ved sengetid.
- Hvem har ellers en jættehistorie? - Det har jeg.
Hør min historie om Odins mur!
Den mur, vi smadrer i morgen!
For det, jætter har bygget, kan jætter ødelægge!
Det er meget længe siden,
efter at Odins første fæstning var faldet for de gyldne vaner.
Aserne havde brug for en ny mur.
En bygmester kom til guderne.
Han ville lave en mur til dem, som ingen kunne bryde eller bestige.
De bad om hans pris.
Svaret kom. Solen, månen, og Frejas hånd i ægteskab.
Loke kommer ind.
Han forhandlede en aftale, og aftalen var som følger.
Gør muren færdig uden hjælp og på en tredjedel af den foreslåede tid,
og solen, månen og Freja ville blive dig givet.
Hele vinteren slæbte bygmesteren med klippestykkerne.
Kun hans hest, Svadilfare, havde lov til at hjælpe ham.
Men til asernes rædsel arbejdede han hurtigt.
Freja rasede.
Hun ville ikke handles med som en konkubine. Ikke igen.
Men Balder kom til hende med en mistanke.
Måske var manden mere, end han så ud til.
Måske var han en jætte.
Loke kommer ind.
Han tilbød at snyde.
Det gik guderne med til, for han havde jo selv indgået aftalen.
Og hvis de mistede solen og månen og Freja,
ville de grille Lokes hoved på et spyd.
Loke kommer ind.
Han viste sig for Svadilfare som en smuk hoppe.
Hingsten lugtede hendes varme, og så
kom Loke ind.
Jætten,
for bygmesteren var jo en jætte,
kunne ikke afslutte uden sin hest.
Aserne lo,
glade over at have fået deres mur gratis.
Og da jætten nævnte deres forræderi,
døde han for en hammer
som så mange andre jætter før ham.
Loke kommer ind.
Han vender tilbage måneder senere med et sært ungt føl, han havde opfostret.
Han gav hesten til Odin som en gave.
Og guderne opdagede,
at Loke var villig til at kneppe sig selv,
hvis det var til hans egen fordel!
Så vores Egil har en skytsgud!
Egil, når du elsker, er du så hingsten eller hoppen?
Vil du vide, om jeg kan lide at blive kneppet?
Vil du vide, hvordan det føles?
Det skal jeg fortælle dig.
Hør min historie om Egil og hans duel.
Figurer til salg!
Udskårne guder til tilbedelse! Skakbrikker!
Feticher for held og kærlighed!
Hver med sin egen historie!
Hjælp! Stop!
Hjælp mig!
Stop, jeg beder jer! Stop!
Det er okay. De er væk.
Mit navn er Odric. Odd.
En helbredende kop. Runerne vil hjælpe dig.
Det sagde min bedstefar.
Han døde sidste år.
Er de magiske?
Min bedstefar sagde, at drivtømmer er bedst til magi.
To stykker, der skyller i land sammen, er et tegn.
For mænd og kvinder blev først skabt af drivtømmer.
Det pure opspind.
Vi blev venner.
Og så, et par uger senere,
blev vi noget mere.
Odds bror stod som min anklager.
Jeg havde forført Odd, påstod han.
De lovkyndige siger, at en mand må kneppe en anden mand i erobring,
men ikke af kærlighed.
Og hån kommer til den, der bliver taget.
De kaldte mig Ergi.
Umandigt.
Manden der lyver, og jeg kalder ham en løgner!
Jeg vil bevise det med et sværd og skære løgnene ud af hans hals!
Duellen skulle være en holmgang.
Der var en ø i nærheden, som blev brugt til den slags konkurrencer.
Min far var min sekundant.
Han var stolt.
Vis ham, hvem du er.
- Et spørgsmål om ære. - Så går det løs.
Kom nu! Op med dig!
Han er klar til kamp!
Straf ham!
Dræb ham!
- Ja! - Så I det?
Min kniv havde ramt plet.
Som altid.
Således havde jeg bevist min dyd.
Det er jeg ked af, min ven.
Tid nu.
Det er tid.
Er du sikker?
Der bliver snart vold.
Du får brug for styrke.
- Den kan jeg give dig. - Så giv mig den.
Giv mig din indespærrede historie.
Kulden.
Luften var kold, og barnet var koldt, og hans blod var koldt.
Ulfr reddede drengen,
reddede ham fra en ulv.
Og Ulfr havde et ulveskind, og han gav det til barnet.
Ulfr tændte et bål for barnet, fik barnet til at åbne øjnene og smile,
men kulden kom alligevel, og ilden var kold, den var kold!
Og Ulfr var kold!
Men barnets blod var varmt.
Og hans blod var i ilden, og blodets røg var guld.
Ulfr spiste, og ulveskindet var tilbage på Ulfrs skuldre.
Ulfr var varm, og kødet var varmt.
Det var varmt i Ulfrs mund og i hans mave,
og varmen var guld,
og det var guld!
Men guldet var blod,
og guldet var døden,
og ulveskindet åd Ulfr.
Ulfr åd barnet!
Ulfr var en ulv!
Egil.
Jeg lever
et dårligt liv.
- Jeg vil hellere dø. - Det får du chancen for.
Det er for meget.
Hervor!
Hervor.
Du er i sikkerhed. Det skal nok gå.
Der er så meget derude.
Hvordan kan du være så rolig?
Fordi dværge kender deres svampe.
Hvad kigger du på?
Jeg må løbe.
Hvad med dig?
Fortæller du en?
Jeg har ingen.
Jeg har set mange vintre. Jeg har set monstre.
Jeg har set guder tæt på, men...
Jeg er aldrig hovedpersonen i de historier.
Jeg vil høre en af jeres.
Om hvorfor min skæbne forbindes med forbandede fjolser og Hel-jagere.
Okay. Så får du en.
Hør min historie om pigen, hvis fødder ikke kunne røre gulvet.
Pigen var halvjætte
på faderens side.
Og hun var sin fars datter på næsten alle måder,
med undtagelse af én vigtig detalje.
Hun var lille af en jætte at være.
Sådan.
Din fletning er en jættekvinde værdig.
Når hun sad på familiens stole, rørte hendes fødder ikke gulvet.
Hendes fødder rørte ikke gulvet ved måltiderne.
De rørte ikke gulvet, når hun sad på sin seng.
Heller ikke, når hun var på lokum.
Da hun blev ældre,
kunne hendes brødre nemt drikke hende under bordet,
for bordet var så højt som hun selv.
Endelig efter mange år
gik hun til sin far...
...og bad om lov til at rejse.
Hun ville se sin mors hjem.
Hun elskede sit land og sin familie og sine tåbelige brødre...
Men hun var anderledes.
Hun følte sig ensom.
Denne vej.
- Hvad er der sket? - Vi er i krig.
Min mor var fra denne landsby.
Så er du af Völsung-klanen.
Så pigen gik i kamp.
Jeg skylder dig vist mit liv.
Drikken er nok.
Din fletning og dine tatoveringer...
Du stammer et andet sted fra, kvinde.
Hvor?
Jeg kommer fra et sted, hvor stolene er høje som heste.
Et ubeskriveligt stort sted.
For stort til mig.
Det kender jeg ikke til.
Jeg vil ikke stå i gæld til en fremmed kvinde.
Hvad kan en prins give dig?
Pigen blev.
Hun kæmpede mange kampe.
Og årene gik.
Leif, jeg troede...
Hvad er det?
Jeg har lavet noget til dig.
- Du har lavet en stol til mig. - Nej, jeg...
Jeg har lavet en trone til dig.
Eller jeg håber, du gør den til en trone. Jeg tager det ikke for givet, men...
Gift dig med mig.
Interessant.
Jeg vil sætte mig og tænke over det.
I det øjeblik hendes fødder rørte jorden, da vidste hun,
at hun var hjemme.
- Egil, jeg... - Stop.
Siden du gav mig min hånd tilbage,
er jeg alligevel blevet Egil Enhånd.
Den her?
Den tilhører ikke længere mig.
Den lugter af din magi,
og når jeg rører mit ansigt med den,
er det dig, der rører mit ansigt.
Egil...
Du skal vide noget.
I morgen...
Fortæl mig ikke fremtiden.
Fortæl mig dit navn.
Áile.
Hvor skal din hånd være?
Vil du gerne have din egen historie?
Ja.
Hør min historie om Thyra,
krydsningen.
Vild, yndig og kysk...
På tærsklen til kampen bragte hun Völsungs ledere i knæ.
Skarpt, dette hoved, og hårdt slebet.
En skaft af træ fra et verdenstræ.
Et godt spyd at spidde et hoved med.
Min ældste søn er betaget af dig.
"Den Grædende."
Jeg forstår hvorfor.
Hvem er du?
Jeg gav mennesket poesiens mjød.
Jeg er Historiernes Herre.
Min søn, Stormenes Herre...
Jeg er kriger...
...og vandrer...
...og vis.
Odin!
Husk, hvad der skete med Menja og Fenja,
som sænkede deres skib med salt.
De uddelte døden, ja.
Men så...
...døde de selv.
Tekster af: Else Katrine Nielsen