RAGNAROK
HØR MIN HISTORIE...
Hør her om myter... og mænd. Og minder. Historier, der bor i mørket.
- RRGH! - Hya!
Han priser dig, Den Grædende. Han siger,
du kæmpede bravt ved Høners tempel - men han vil hellere kæmpe - ved din side.
Tror du, vi får De Dansende Lys at se?
Det gør du. Og hvis du spiser dem her, ser du også meget andet.
Tag det roligt.
Bare rolig. Vi dværge er opflasket med dem her.
Er der nogen her, der kan give en historie?
Fotæl, du dér.
Hvem vil tale?
Det bringer held at høre en historie før et slag.
Så lad os høre mange på skift. Her kommer fablen om Fenja og Menja.
Søstre, der blev solgt til en Havkonge - og
blev ført i lænker ombord på kongens skib. Og lænket... til en magisk møllesten.
De blev tvunget til at male salt og aldrig holde op. - Så de gjorde,
hvad dødelige gør: I sorgens time sang de en sang
og fortalte en sand historie.
De sang om bjergene, deres hjemland. De var jætter af byrd og æt.
Kongen hamstrede salt til trange tider - og krævede mere endnu.
Det var ikke til de spisende, men til at salte Jorden.
Til at ødelægge hans fjenders riger. Mens kvinderne fortsatte deres drøje dont,
bruste havet med fråde og skum.
Langskibet slog flænger i bølgerne! Og søstrene malede videre!
Deres malende hjul oprørte havet - og slavekongen... druknede omsider...
Skibet, det sank. Og kvinderne de sang. For de var fri, blev det fortalt.
Og det siges - i taler, at den stadig maler.
Og derfor er havet så salt.
Wau. Min far plejede at fortælle den som godnathistorie.
Er der flere, der kan en jættefortælling?
Det kan jeg!
Godt. Historien om Odins mur! Den mur, vi smadrer i morgen!
For hvad jætter har bygget, kan jætter ødelægge!
Det var længe siden, efter Odins første borg var
faldet til de gyldne vaner.
Aserne skulle bruge en ny mur.
En bygmester gik til guderne. Han ville bygge dem en mur,
som hverken kunne ødelægges eller forceres.
De udbad ham en pris. Og svaret? Sol, Måne og Frejas hånd til ægte.
Ind kom - Loke. Han slog en handel af, som lød sådan her:
Gør muren færdig uden hjælp og på en tredjedel
af den tid, du vil have - og Sol, Måne - og Freja ville være hans.
Vinteren igennem slæbte bygmesteren bjergstykker.
Kun hans hest, Svadilfare,
havde lov til at hjælpe ham.
Men til asernes rædsel
arbejdede han hurtigt.
Freja var rasende. Hun ville ikke byttes som konkubine. Ikke igen.
Men Balder gik til hende med en mistanke. Måske var manden mere, end han så ud til.
Måske... var han en jætte.
Ind kom - Loke. Han tilbød at bedrage. Og guderne gav ham ret dertil,
for det var ham, der slog handlen af.
Hvis de mistede Sol og Måne og Freja - ville de få Lokes hoved spiddet.
Ind kom - Loke. Som fremstod for Svadilfare
som en smuk hoppe. Hingsten mærkede hendes brunst.
Så... ind kom han i Loke.
Og jætten - for bygmesteren var i sandhed jætte - kunne ikke blive færdig uden
sin hest.
Aserne lo i glæde over at have fået muren gratis.
Og da jætten protesterede over bedraget - døde han ved en hammer.
Som så mange andre jætter.
Ind kom - Loke. Som efter måneder vendte tilbage
med et sært lille føl, han - havde født. Han forærede Odin hesten i gave.
Og guderne lærte - at Loke var villig til at lade sig selv røvpule - hvis det
var til hans fordel.
Og vores Egil har en gudelig velynder.
Egil. Når du elsker - er du så hingsten eller hoppen?
Vil du gerne vide, om jeg kan lide at blive pulet?
Vil du vide, hvordan det føles? Jeg skal sige dig, hvordan det føles.
Her er historien om Egil - og hans tvekamp.
Træfigurer til salg! Gudebilleder til bøn! Skakbrikker!
Kærligheds- og lykkefeticher! Der følger en historie med!
Argh!
Hjælp! Hjælp! Hjælp, en eller anden! Argh! Stop! Jeg beder jer! Nej! Stop!
Det er okay. De er væk.
Mit navn er Odric. Odd.
Det er en helsekop. Runerne hjælper dig.
Det sagde min bedstefar altid. Han døde sidste år.
Er de magiske? Mine bedstefar sagde,
det bedste træ til magi kommer fra drivtømmer. Hvis man
ser to stykker skylle op på land sammen, er det et tegn.
Fordi mand og kvinde blev lavet
drivtømmer. I begyndelsen.
Øh.
Det er bare en historie.
Vi var venner.
Og så - nogle uger senere - var vi mere.
Odds bror stod som min anklager.
Jeg havde forført Odd, påstod han. Lovsigemændene siger,
en mand må kneppe en anden i sejr, men ikke i kærlighed.
Og han som er blev taget, skal forhånes. - Ergi blev jeg kaldt. - Umandig.
Den mand lyver, og jeg kalder ham ud som løgner!
Jeg kan bevise det med et sværd og skære løgnene ud af hans hals!
Tvekampen skulle stå som holmgang. Der var en ø i nærheden,
som var helliget den slags kampe.
Min far kom som min sekundant.
Han var stolt.
Vis ham, hvad du er gjort af!
Det er din ære, der er på spil!
ARGH!
Argh!
Min kniv var trofast. Som altid.
Og sådan beviste jeg min dyd.
Det gør mig ondt, min ven.
Tiden - inde.
Det er - tid.
Er du sikker?
Det bliver - voldsomt snart. I får brug for styrke!
- Det kan jeg give. - Så gør det.
Giv mig historien, du holder bag lås og slå.
Kulden. Luften var kold. Og barnet var koldt. Og hans blod var koldt. Ulfr
reddede drengen, reddede ham fra en ulv, og Ulfr tog ulvens pels, og han gav det
til barnet. Ulfr lavede et bål til barnet. Fik barnet til at kigge og smile.
Men kulden kom alligevel. Og bålet var koldt. Og koldt. Og Ulfr var kold!
Argh!
Men barnets blod var varmt.
Og hans blod var i bålet. Og blodets røg var gylden. Ulfr åd,
og ulvepelsen var tilbage på Ulfrs skuldre,
og Ulfr blev varm. Og kødet var varmt.
Det var varmt i Ulfrs mund og i hans vom. Og varmen var gylden.
Og den var gylden. Og den var gylden.
Men - guldet - var blod. Og guldet var død. Og ulvepelsen åd Ulfr.
Ulfr - åd - barnet! Ulfr - var - en ulv!
Egil.
Jeg fører - et ondt liv.
Jeg vil dø bedre.
Den chance skal du nok få.
Det er for meget!
Hervor!
Hervor. Du er i sikkerhed. Det er okay!
Der er - så meget - derude.
Hvordan kan du være så - fattet?
Fordi dværge kender deres svampe. Hvad kigger du på?
Åh...
Jeg er nødt til at løbe.
Og hvad med dig?
Vil du fortælle en?
Jeg har ingen historier. Jeg har set en snes vintre,
jeg har set uhyrer. Jeg har set guder tæt på,
men - historierne - handler aldrig om mig. Jeg vil høre en af jeres.
En, der fortæller mig,
hvorfor min lykke har bragt mig sammen med - forbandede fjolser og Hel-jægere.
Okay. Så får du en.
Her er historien om pigen, hvis fødder ikke kunne nå gulvet.
Denne pige var halvt jætte - på sin fars side.
Og hun var sin fars datter på næsten alle måder - på nær én vigtig detalje.
Hun var lille af en jætte at være.
Sådan. En fletning, der er en jættekvinde værdig.
Når hun sad på familiens stole, nåede hendes fødder ikke gulvet.
Hendes fødder nåede ikke gulvet, når det var spisetid.
De nåede ikke gulvet, når hun sad på sin seng.
Ej heller - når hun var på lokum.
Da hun blev ældre,
kunne hendes brøde nemt drikke hende under bordet - for bordet var ligeså højt
som hende.
Derfor - efter mange år - gik hun til sin far - og bad om lov til at rejse.
Hun ønskede at se sin moders hjem.
Hun elskede sit land og sin familie. Og sine dumme, dumme brødre.
Men hun var anderledes.
Hun følte sig alene.
Hvad er der sket?
Vi er i krig.
Min mor - min mor er fra den her landsby.
Så er du af Vølsunge-klanen.
Så pigen drog i krig.
Hargh!
Ah!
Ærgh!
Jeg skylder dig vist mit liv.
Lidt at drikke er nok.
Din fletning - tatoveringerne...
Du kommer langvejs fra, kvinde.
Hvor?
Jeg kommer fra et sted, hvor stolene er høje som heste. Et sted,
der er for stort til at beskrive. For stort til mig.
A-ha.
Det ved jeg ikke hvad betyder.
Jeg ønsker ikke at stå i gæld til en fremmed kvinde.
Hvad kan en prins give dig?
Pigen blev. Hun udkæmpede mange slag. - Og årene gik.
Leif, jeg troede, vi skulle... Hvad er det?
Jeg har lavet noget til dig.
Du har bygget mig en stol.
Nej. Jeg, øh- jeg har bygget dig en trone.
Eller det- det håber jeg, den bliver for dig. Jeg ville ikke antage noget, men...
Gift dig med mig.
Hmm. Spændende.
Jeg vil sætte mig og tænke det igennem.
Da vidste hun - så snart hendes fødder rørte jorden - at hun var hjemme.
Egil, jeg...
Stop.
Siden du gav mig min hånd tilbage – er jeg i sandhed blevet til Egil En-hånd.
Den her? - Den er ikke længere min. Den lugter af din magi.
Og når jeg lader den løbe over mit ansigt - er det dig, der rører mit ansigt.
Egil...
Jeg må fortælle dig noget.
I morgen...
Du skal ikke fortælle om fremtiden.
Fortæl mig dit navn.
Áile.
Áile. Hvor skal din hånd hen?
Kunne du tænke dig din egen historie?
Ja.
Historien om Thyra. Korsvejs-møen. Vild. Yndig. Og kysk.
Aftenen før slaget tvang hun Vølsungernes ledere i knæ.
Årh...
Skarp og hærdet er spidsen. Et skaft - af verdenstræ.
Et godt spyd til at spidde et hoved.
Mit ældste afkom er besat af dig. ”Den grædende.” Jeg forstår hvorfor.
Hvem er du?
Jeg har skænket mennesket Digtermjøden. - Jeg er Historiernes Herre.
Min søn er stormenes herre...
Jeg er kriger og vandringsmand og vis.
Odin.
Husk, hvad der skete med Menja og Fenja, der sank deres skib med salt.
De uddelte død, ja. - Men så... døde de.