ZKÁZA BOHŮ
MÍT TAK KLADIVO
Ubližují ti, sestro?
Proč tahle válečná síla? Chceš porušit slinami stvrzené příměří?
Příměří, kvůli němuž jsme slepí a hladoví, zatímco nám berete vše svaté?
To příměří už porušili Ásové.
Thór zneuctil naši zemi.
Odčiní svoje provinění.
A co vaše pozlacená jablka?
Nebudeme se mstít za pomstu téhleté kundice.
Ta Plačící děvka si jde pro horkou krev, kterou jí poskytnu rad.
Radši to nech na svém bratrovi, vládce hromu. Tak to funguje, že ano?
Ty pochčiješ svět a tvůj bratr uklidí spoušť.
Budeme jednat leda o Thórově smrti a sídle Ásů.
Nemohu obětovat své vlastní. To může jen Ódin. Nezatratí nejstaršího syna.
Pak jsou vaší volbou krev a nářek.
Tehdy jsi mi řekla, že zemřu v Ásgardu. Je to pravda?
Ne, když ti pomohu.
Válečníci! Dobytek zemře a příbuzní též. Skončíme v hlíně nebo ohni!
Ale dobré jméno a vybojovaná čest bude stát za to. Ať sláva žije věčně!
Opatruj se mi.
Volsungové!
Kde jsi, Plačící?! Chci tvou ženskou válku!
Co obři postavili...
mohou obři rozbít.
Teď počkáme.
V raných dobách snil Ódin o téhle budoucnosti. Předvídal ji jako v mlze.
A ty, můj vlčí synu, děláš jednookému starosti.
Také ve snech spatřil Thórovu smrt, dílo obřího mořského hada.
Bratře, sestro, v téhle bitvě zemřete. Najděte Hel, svou chladnou průvodkyni.
Tyto předpovědi se nenaplní. Postarám se, aby Sigrid zabila Thóra.
Její zkrvavené kopí tě ušetří tvého osudu.
A Ódinovu stříbřitou hlavu. Uříznu sám.
Ásgardské pole je pro dnešek nasyceno.
Nechť jsou mrtví spáleni či pohřbeni.
Valkýry, noste klenoty do Valhaly!
Když padnu...
vezmi mě do náruče.
Přenes mě k mým chlapcům.
Byl nám otec nakloněn?
Pěl na nás chválu shůry?
Všeotec si teď přeje být sám.
No. Pošli pro Sandraudigu, ať si s ní můžu užít.
Vidím, že manžela ještě mám.
Nebudu poslouchat svou prázdnou ženu.
Chřadl jsem v tvé nehybné mohyle.
Moje nová choť má koulervoucí kundu.
Ze všech žen, kterým se můžeš dvořit učiníš Porážku
svou milenkou. Ty nevíš proč, ale já ano.
Toužíš po tom. Prohrát. Zemřít.
Doufám, že Plačící splní tvé přání. A udělá ze mě vdovu.
Boží krev v Ulfrovi.
Železo a zlato, a železo.
Železo volá a křičí „Valhala“ a je to zlato a zlato, smrt a zlato, smrt a zlato.
Smrt a zlato.
Mohu vstoupit?
Ty jsi vždycky vítána.
Vůbec nevím, jak začít... Mezi námi je to teď jiné.
Jestli chceš na včerejšek zapomenout, neurazíme se.
Ne, vy to nechápete. Chci vám poděkovat.
Teď vidím sebe samu. Už nejsem jen služebná z rozcestí.
Už žádná služebná.
Teď jsem sůl a plamen a touha.
A posloužila bych oběma znovu a znovu a znovu.
Je nám ctí poznat tě jako první, Thyro.
Pokud vás dnešek nevyčerpal, víte, kde mě najít.
Proč tě tak udivuje, že chce víc?
Ty nežárlíš?
Byla jsem u toho.
A počítala jsem s tím, že budeš mít konkubínu.
Měl bych ji, kdybych o ni stál.
Včera večer jsi o ni stál.
Ne. Chtěl jsem ji pro nás oba. Já chci být s tebou.
Až bude tohle za námi, až to přežijeme, vezmu si tě za svou ženu.
Budu ten příběh vyprávět a budeme spolu. Ve všem.
Spolu. Ve všem.
A co tvůj muž? Proč ho nevezmeme s sebou?
Chci, aby tohle přežil. Takhle má aspoň nějakou šanci.
Zřela jsem tě, Egille, ale neodhadla jsem tvé city.
Spi, má lásko.
Ať je v bezpečí.
Vanové volají a Strom světa odpoví.
Co takhle přestat mluvit a začít vraždit?
Skvostná dámo. Jsem vaše ponížená služebná. Stejně jako má matka, i ta její.
Dcero moje. Dokonalá a božská.
Tiwaz posílá pozdrav.
Dám Tiwazovi odpověď, ale až bude Ásgard zavalen v troskách.
Pojďte.
Thyro, co se děje?
Sigrid je pryč.
Áile Seid-Kona je, je...
Jdou si pro Thóra.
Váš nepřítel támhle píchá samotnou Prohru.
Nikdo si vás nevšimne.
Zde se naše cesty rozdělí.
I já se s vámi rozloučím.
Co to říkáš?
Proč?
Odcházím, protože se to děje.
Snad se brzy shledáme. Živé.
Vždy jsem obdivovala tvůj optimismus.
Jdi, malá obryně. Vykuchej ho za sebe a své.
Plačící! Že ti to ale trvalo?!
Věděl jsem, že přijdeš s noži v noci. Jsme spříznění zabijáci, Plačící.
Asi tě nechám žít.
Nasadím ti uzdu a pozlatím tě. A potom rozšířím tvou svatyni.
Tvé kladivo není pro ni.
- Loki. No vida! - Co?
Utíkejte!
Díky.
Ne, nemusíš mi děkovat v hodině své porážky.
Seid-Kona s vámi není?
Andvari! Ne!
S věkem jsi pomalejší, Andvari.
Ne!
Tvůj přítel svou pomstu nedokončil. Věřím, že ty pochodíš lépe.
Co jsem to provedl, příteli?
Ukradl jsem ti spravedlnost a zavinil tvou smrt.
Odpusť mi.
Slunce vychází.
Lhala jsi mi. Lhala! Lhala a zpřetrhala pouto mezi námi s úsměvem na tváři! Proč?
Kvůli pomstě.
Spojil jsem světy kvůli tvé pomstě.
- Tak už dost. Tohle, tohle je konec. - Není to konec!
Prohrála jsi, Sigrid! Jediné, co tě tady čeká, je smrt.
Tak ať si mě vezme!
Co? Ty to chceš. Ty chceš zemřít.
Jenže život nekončí na tomhle poli! Čeká na nás dva. Stačí, abys šla se mnou!
Leife, stále nosím svůj věnec. Vidíš při pohledu na něj lásku?
Měla jsem ho naposled...
Ve svůj svatební den.
V den, kdy Thór povraždil mou rodinu jako dobytek.
Nemůžu si tě vzít.
Jsem vdaná za zkázu.
Přivážu ten věnec ke svému kopí, bude to poslední, co Thór spatří.
Svítá. Musím jít.
Ne, poslyš...
Zůstaň.
Žij a miluj Thyru.
Ženu, která může.
Sigrid! Sigrid! Sigrid!