AZ ISTENEK ALKONYA
HA LENNE EGY KALAPÁCSOM
Rosszul bánnak veled, húgom?
Miért vonult fel e sereg?
Megszegitek tán az egyezséget?
Azt, mi sötétet és éhséget hozott ránk, míg nektek áhítat jutott?
Az ázok rég megszegték már.
Thor meggyalázta földünket.
Vezekelni fog vétkéért.
És az aranyalmák?
A szuka bosszúja nem hoz szövetséget.
Ez a könnyező szajha vérre szomjazik.
Én örömmel megadom neki.
Bízd ezt inkább öcsédre, Viharúr!
Ahogy mindig teszed. Nem igaz?
Te feldúlod a világot, az öcséd pedig feltakarítja a mocskod.
Thor halála és Asgard trónja az egyezségünk feltétele.
Nem ajánlhatom fel egy sajátunkat.
Azt csak Odin teheti. És ő nem fogja kiárusítani elsőszülöttjét.
Vér és könnyek a választásod hát.
Azt mondtad, Asgardban ér el a végzetem.
Igaz ez?
Ha rajtam múlik, nem.
Harcosok!
A jószág odavész, vérrokonainkat elveszítjük.
A földben vagy máglyán végezzük.
De egy becsülettel szerzett jó név
dicsősége örökkön él!
Légy óvatos!
Völsung!
Hol vagy, Könnyező? Asszonyi háborúdra vágyom!
Amit az óriások építettek...
Óriások döntik le.
És most várunk.
Az idők hajnalán Odin megálmodta jövőjét.
Mintha ködön át látta volna.
És te, farkas fiam, nyugtalanítottad a vén Félszeműt.
Mert Thor halálát is látta álmaiban,
kit elragadott egy nagy tengeri kígyó.
Bátyám, nővérem, meghaltok abban a csatában.
A halálban Hél kísér majd.
Ezek a jövendölések nem válnak valóra.
Gondoskodom róla, hogy Sigrid megölje Thort.
Véres lándzsája megóv a végzetetektől.
Odin ősz fejét magam vágom le.
Asgard mezejét elég vér öntözte ma.
Halottaink kerüljenek földbe vagy máglyára!
Valkűrök, vigyétek a méltó hősöket Valhallába!
Ha elesek...
vegyetek a karjaitokba!
Vigyetek a fiaimhoz!
Atyánk nekünk kedvez?
Elhalmoz dicséreteivel odafentről?
A Mindenek Atyja egyedül kíván lenni.
Küldess Sandraudigáért, hogy hálhassak vele!
Látom, megvan még az uram.
Nekem nem beszélhet az élettelen nejem.
Ridegséged lelombozott.
Új ágyasom barlangja farkamnak való.
Annyi nőt elcsábíthattál volna,
de Vereséget vitted az ágyadba.
Te nem tudod, miért, de én igen.
Vágysz rá.
Hogy veszíts. Hogy meghalj.
Remélem, a Könnyező teljesíti óhajod,
és özveggyé tesz engem.
...az istenek vére Ulfrban.
Vas és arany és vas.
A vas szólít, és azt üvölti: „Valhalla”,
és minden arany és arany
és haldokló arany.
És haldokló arany.
Haldokló arany.
Bejöhetek?
Mindig szívesen látunk.
Nem tudom, hogyan kezdjem. Minden más lett közöttünk.
Nem bántasz meg minket, ha el kívánod felejteni a múlt éjszakát.
Nem, nem érted.
Meg akarom köszönni.
Már látom magam. Nem csak a keresztutak hajadonja vagyok.
Nem is vagyok leány.
Só vagyok, és láng és vágy.
És szolgállak titeket újra és újra és újra.
Megtiszteltetés, hogy megismerhetünk, Thyra.
Ha nem fárasztott ki a nap,
tudjátok, hol találtok.
Ennyire meglep, hogy többet akar?
Nem vagy féltékeny?
Én is ott voltam.
És számítottam rá, hogy lesz ágyasod.
Lehetett volna.
Ha akartam volna.
Tegnap éjjel akartad.
Nem. Azt akartam, hogy együtt vigyük ágyba.
Veled kívánok lenni.
Ha ennek vége, ha túléltük ezt,
nőül veszlek, Sigrid.
Elmesélem a történetet, és együtt leszünk.
Mindenben.
Együtt. Mindenben.
És a társad? Miért hagyjuk hátra?
Azt akarom, hogy túlélje.
Így legalább van esélye.
Láttalak, Egill,
de nem tudtam, milyen érzés lesz.
Aludj, szerelmem!
A vánok szólítják,
és a Világfa válaszol.
Kevesebb beszéd, több gyilkolás!
Úrnőm!
Szolgád vagyok, örökké.
Ahogy az anyám volt, és előtte az övé.
Leányom! Látnok és jósnő.
Tiwaz üdvözletét küldi.
Szólok majd Tiwazzal, ha Asgard darabjaira hullik.
Jöjjetek!
Thyra, mi az?
Sigrid elment.
Áile... A Seid-Kona...
Thort akarják.
Ellenséged épp magáévá teszi Kudarcot.
Észrevétlenek maradtok.
Itt elválnak útjaink.
Én is elmegyek.
Mit beszélsz?
Miért?
Megyek, mert így van megírva.
Remélem, látjuk még egymást.
Élve.
Mindig is csodáltam a derűlátásod.
Menj, apró óriás!
Belezd ki néped nevében!
Könnyező leány! Hol voltál ma?
Tudtam, hogy pengéddel meglátogatsz az éjjel.
Egyforma gyilkosok vagyunk, Könnyező.
Talán életben hagylak.
Arany zablát teszek a szádba, és kitágítom asszonyi sebed.
Nem méltó a kalapácsodra.
Loki!
Végre.
Fussatok!
Köszönöm!
Bukásod óráján nem kell hálálkodnod.
A Seid-Kona nincs veletek?
Andvari! Ne!
Lassúvá tett a kor, Andvari.
Ne!
A barátod bosszúja beteljesületlen maradt.
Hiszem, hogy te többre vagy képes.
Mit tettem, barátom?
Igazságod útjába álltam, és a halálodat okoztam.
Bocsáss meg!
Már pirkad.
Hazudtál nekem.
Hazudtál!
Mosolyogva hazudtál, és szegted meg minden eskünket.
És miért?
A bosszúért.
Világokon keltem át a bosszúdért.
- De elég volt! Ennek vége! - Semminek sincs vége!
Vesztettél, Sigrid.
- Itt csak halál vár rád. - Akkor távozom e világról!
Ezt akarod.
A halált vágyod.
Van...
Van élet ezen a mezőn túl.
Vár ránk egy élet, ha velem jössz.
Leif, még mindig magamnál hordozom a virágkoszorúm.
Ha ránézel, szerelmet látsz?
- Amikor legutóbb viseltem... - A menyegződ napja volt.
Thor lemészárolta aznap a családomat, mint az állatokat.
Soha nem mehetek hozzád.
A végzettel esküdtem meg.
Rákötöm ezt a füzért a lándzsámra, és ez lesz az utolsó, amit Thor lát majd.
Hajnalodik. Indulnom kell.
Ne! Figyelj...
Maradj!
Élj!
Szeresd Thyrát!
Valakit, aki viszontszeret!
Sigrid!
A feliratot fordította: Rádóczki Attila