Gör de dig illa, syster?
Varför kommer ni hit med en styrka redo för krig?
Vill ni bryta den överenskomna vapenvilan?
Vapenvilan som har förblindat och svultit oss medan ni dyrkas?
Asarna har redan brutit vapenvilan. Tor inkräktade på vårt land.
Han ska få sona för sitt intrång.
Och era gyllene äpplen, då?
Vi sluter inga förbund så att den här fittan kan få hämnd.
Den här gråtande horan vill ha krig.
Det ger jag henne gärna.
Låt din bror sköta det här, stormarnas herre.
Det är väl så det brukar fungera?
Du pissar på världen, och sen får din bror städa upp, eller hur?
Ett fördrag oss emellan måste innebära Tors död och att Asgård ger upp sin tron.
Jag kan inte ge er en av de våra.
Det kan bara Oden. Och han sviker inte sin äldste son.
Då har ni valt blod och klagan.
En gång sa du till mig att jag skulle dö i Asgård.
Är det sant?
Inte om jag kan förhindra det.
Krigare!
Boskap dör och släktingar dör.
Vi går vårt slut till mötes i jord eller eld!
Men ett gott namn, hedersamt vunnet,
det är en ära som lever för evigt!
Var rädd om dig.
Völsung!
Var är du, du som gråter? Jag vill ha ditt kvinnokrig!
Det som är byggt av jättar...
...kan rivas ner av jättar.
Nu väntar vi.
I tidens gryning drömde Oden om sin framtid.
Han förutsåg den som genom en dimma.
Och du, min vargson, du oroade faktiskt gamle Enöga.
Han drömde också om Tors död.
En stor sjöorm tog hans liv.
Broder, syster, ni dör i den striden.
Hel kommer att bli er kalla följeslagare.
De här förebuden kommer inte att besannas.
Jag ska se till att Sigrid dödar Tor.
Hennes blodiga spjut kommer att rädda er från era öden.
Och jag ska hugga av Odens gråhåriga huvud.
Asgårds slagfält har fått nog för idag.
Låt de döda brännas upp eller begravas.
Valkyrior, bär de fallnas själar till Valhall.
Om jag faller...
Ta mig i dina armar.
För mig till mina pojkar.
Har vår far visat oss nån gunst?
Har han berömt oss från sina höjder?
Allfadern har bett om att få vara ensam.
Skicka efter Sandraudiga, så att jag kan umgås med henne.
Jag har visst fortfarande min man.
Jag vill inte höra nåt från min värdelösa fru.
Min manlighet vissnar när jag är med dig.
Det är dock tvärtom med min nya gemål.
Du kunde uppvakta vilken kvinna som helst, men du tar henne till älskarinna.
Du vet inte varför, men det vet jag.
Du längtar efter det.
Att förlora. Att dö.
Jag hoppas att hon som gråter uppfyller din önskan
och gör mig till änka.
...gudarnas egna blod i Ulfr.
Järn och guld, och järn.
Järnet ropar och skriker "Valhall",
och det är guld och guld,
och döende guld och döende guld.
Och döende guld.
Döende guld.
Får jag stiga på?
Du är alltid välkommen.
Jag vet inte hur jag ska börja.
Allt är annorlunda mellan oss nu.
Om du vill glömma bort igår kväll tar vi inte illa upp.
Nej, ni förstår inte.
Jag vill tacka er.
Jag kan se mig själv nu.
Jag är inte bara jungfrun vid vägkorsningen.
Jag är ingen jungfru alls.
Jag är salt och flammor och behov.
Och jag skulle gärna tjäna er båda om och om igen.
Det var en ära att få lära känna dig först, Tyra.
Om ni inte är för trötta av dagens strapatser vet ni var jag finns.
- Är du så förvånad att hon vill ha mer? - Är du inte svartsjuk?
Jag var också där.
Jag trodde att du skulle ta en konkubin.
Det skulle jag ha gjort, om jag hade velat ha en.
Du ville ha en igår kväll.
Nej, jag ville att vi skulle ta henne.
Jag vill vara med dig.
När vi är klara med det här,
när vi väl har genomlevt det, då ska jag gifta mig med dig, Sigrid.
Och jag ska berätta historien och vi ska vara tillsammans.
I allt.
Tillsammans. I allt.
Din man, då? Varför lämnar vi honom kvar?
Jag vill att han ska överleva det här.
På det här sättet har han åtminstone en chans.
Jag såg dig, Egill, men jag visste inte hur du skulle reagera.
Sov, min älskade.
Vanerna ropar,
och då svarar världsträdet.
Vad sägs om att sluta prata och börja döda?
Stora härskarinna. Jag är din tjänare, för alltid.
Så som min mor var, och hennes mor.
Min dotter. Du siar och är gudomlig.
Tiwaz hälsar dig.
Tiwaz ska få höra mina tidender när Asgård har slitits sönder.
Följ med.
- Tyra, vad är det? - Sigrid är borta.
Áile... Seid-Kona, hon är...
De har gett sig av efter Tor.
Där inne knullar din fiende Sandraudiga.
Ingen kommer att se dig.
Och här skiljs våra vägar åt.
Jag ger mig också av nu.
Vad är det du säger?
- Varför? - Jag ger mig av för att det händer.
Jag hoppas att jag får träffa dig igen, vid liv.
Jag har alltid beundrat din optimism.
Gå nu, lilla jätte. Döda honom för din och ditt folks skull.
Den gråtande flickan! Var befann du dig idag?
Jag visste att du skulle dyka upp med knivar om natten.
Vi är ju mördare, båda två.
Jag låter dig nog leva.
Jag ska få pli på dig, och sen ska jag se till att vidga din vulva.
Din hammare är inte ämnad för henne.
Loke. Äntligen.
Spring!
Tack.
Du kan låta bli att tacka mig när du håller på att misslyckas.
Är inte Seid-Kona med er?
Andvari! Nej!
Åldern har gjort dig långsam, Andvari...
Nej!
Din vän lyckades inte få sin hämnd.
Jag är säker på att du gör bättre ifrån dig.
Vad har jag gjort, min vän?
Jag stal din rättvisa och såg till att du blev dödad.
Förlåt mig.
Solen är på väg upp.
Du ljög för mig. Du ljög!
Du ljög och bröt våra överenskommelser, och du log medan du gjorde det!
- Varför? - För att få hämnd.
Jag har korsat världar för din hämnds skull.
- Det räcker. Det här är över. - Inget är över!
Du har förlorat, Sigrid!
- Det enda som finns här för dig är döden. - Låt den då ta mig!
Du vill ha den.
Du vill dö.
Det finns ett liv bortom det här slagfältet.
Det finns ett liv för oss om du bara följer med mig!
Leif, jag bär fortfarande på min krans. Ser du kärlek när du ser på den?
- Sist jag bar den... - Det var på din bröllopsdag.
Det var den dagen då Tor slaktade min familj som boskap.
Vi kan aldrig gifta oss.
Jag är gift med undergången.
Jag ska knyta fast kransen på mitt spjut, och den ska bli det sista som Tor ser.
Gryningen kommer. Jag måste ge mig av.
Nej, hör på...
Stanna kvar.
Lev.
Älska Tyra.
Älska en kvinna som kan älska.
Sigrid!
Undertexter: Mats Nilsson