СУТІНКИ БОГІВ
ЯКБИ В МЕНЕ БУВ МОЛОТ
Вони завдали тобі болю, сестро?
Навіщо така войовнича сила?
Ти хочеш порушити мир, у якому заприсягся?
Мир, що зробив нас сліпими й голодними, а все поклоніння — вашим?
Аси вже порушили цей мир.
Тор вдерся на наші землі.
Він спокутує свою провину.
А як щодо ваших золочених яблук?
Ми не будемо укладати угоди заради помсти цієї сучки.
Ця плаксива шльондра прийшла по гарячу кров.
Тож я з радістю її запропоную.
Хай твій брат із цим розбереться, Володарю бур.
Адже так усе й відбувається, га?
Ти пудиш на весь світ, а твій брат прибирає за тобою.
Ми не підемо на угоду, якщо в ній не буде смерті Тора й трону Асгарда.
Я не можу запропонувати одного з нас.
Це може лише Одін.
А він не здасть свого старшого сина.
Тоді ви обираєте кров і сльози.
Ти сказала, що я помру в Асгарді.
Це правда?
Ні, якщо я цьому зараджу.
Воїни!
Худоба дохне, наші близькі вмирають.
Наш кінець або в багні, або у вогні!
Але добре ім'я і заслужена честь —
це вічна слава!
Бережи себе.
Вьольсунґ!
Де ти, Плаксо? Я хочу повоювати із жінкою!
Те, що збудували велетні...
...велетні можуть і знищити.
Тепер чекаймо.
На зорі днів Одін бачив своє майбутнє уві сні.
Передбачив його, наче крізь туман.
І ти, мій сину-вовче, стурбував старого Одноокого.
Йому також наснилася смерть Тора.
Його захопив великий морський змій.
Брате, сестро, ви помрете в цій битві.
Хель буде вам холодною супутницею.
Ці пророцтва не здійсняться.
Я подбаю про те, щоб Сіґрід убила Тора.
Її закривавлений спис убереже вас від вашої долі.
А я відітну сиву голову Одіна.
Поле Асгарда на сьогодні наситилося.
Хай мертвих спалять або поховають.
Валькірії, несіть свої коштовності у Вальгаллу!
Якщо я впаду...
візьміть мене в обійми.
Віднесіть до моїх синів.
Чи вподобав нас батько?
Чи осипав похвалою зі своїх висот?
Усебатько просив побути сам.
Поклич Сандраудігу, улаштую з нею верхогони.
Бачу, я досі маю чоловіка.
Я нічого не хочу чути від моєї дружини-пустоб'яхи.
Я чахну в кургані твоєї нерухомості.
Моя нова перелюбниця здатна члена скрутити проміжністю.
З усіх жінок, яких ти міг би мати,
ти обрав за коханку Поразку.
Ти цього не відаєш, але я знаю, чому.
Бо ти хочеш цього.
Програти. Померти.
Маю надію, Та, що плаче, виконає твоє бажання.
І зробить мене вдовою.
Кров богів в Ульфрі.
Залізо й золото, залізо.
Залізо кличе й кричить: «Вальгалла», —
і це золото й ще золото.
І золото, яке вмирає. Золото, що вмирає.
І золото смерті.
Золото смерті.
Можна увійти?
Тобі завжди раді.
Не знаю, із чого почати. Тепер між нами все інакше.
Якщо хочеш забути минулу ніч, не буде жодних образ.
Ні, ви не розумієте.
Я хочу вам подякувати.
Тепер я бачу себе. Я не просто дівча на перехресті.
Я геть не дівча.
Я сіль, полум'я і жага.
І я залюбки служитиму вам обом знову й знову.
Велика честь — пізнати тебе вперше, Тіро.
Якщо цей день вас не виснажив,
ви знаєте, де мене знайти.
Ти такий здивований, що вона хоче більше?
А ти не ревнуєш?
Я теж була з вами.
І я очікувала, що ти візьмеш наложницю.
Я взяв би.
Якби я цього хотів.
Учора ти її захотів.
Ні. Я хотів, щоб ми разом узяли її.
Я хочу бути з тобою.
Коли це скінчиться, коли ми це переживемо,
я поберуся з тобою, Сіґрід.
Я розповім історію, і ми будемо разом.
У всьому.
Разом. У всьому.
А твій чоловік? Чому ми залишаємо його?
Я хочу, щоб він вижив.
Принаймні так він матиме шанс.
Я бачила тебе, Еґілле,
та я не знала, що ти відчуватимеш.
Спи, коханий.
Вани кличуть
і Світове дерево відгукується.
Може, годі говорити, почнемо вже вбивати?
Велика господине!
Я назавжди твоя служниця.
Як і моя мати, і її мати до неї.
Моя донька. Божественна ворожка.
Тейваз переказує тобі любов.
Я благословлю Тейваза, коли Асгард лежатиме в руїнах.
Ходімо.
Тіро, що таке?
Сіґрід зникла.
Айле... Сейдкона, вона...
Вони пішли по Тора.
Ось там ваш ворог трахає саму Поразку.
Вас ніхто не помітить.
Але тут наші шляхи розходяться.
Я теж піду.
Про що ти говориш?
Чому?
Я іду, бо так треба.
Сподіваюся, ми ще побачимося.
Живими.
Мене завжди захоплював твій оптимізм.
Уперед, мала жінко-велетень.
Випотроши його за себе й родичів.
Плаксо! Де ти сьогодні була?
Я знав, що ти прийдеш уночі з ножами.
Ми споріднені вбивці, Плаксо.
Гадаю, я залишу тебе жити.
Надіну на тебе вузду із золотими вудилами. І розсуну твої жіночі принади.
Твій молот не для неї.
Локі.
Нарешті.
Біжимо!
Дякую.
Можеш не дякувати в годину своєї невдачі.
А Сейдкона не з тобою?
Андварі! Ні!
Вік тебе сповільнив, Андварі.
Ні!
Помста вашого друга залишилася нездійсненою.
Я вірю, що ви краще впораєтеся.
Що я накоїв, друже?
Я позбув тебе правосуддя й віддав тебе на смерть.
Пробач мені.
Скоро зійде сонце.
Ти мені брехала.
Ти збрехала!
Ти збрехала й порвала наш зв'язок, тоді як не припиняла мені всміхатися!
Заради чого?
Заради помсти.
Я пройшов світи заради твоєї помсти.
- Досить. Усе скінчено. - Нічого не скінчено!
Ти програла, Сіґрід!
- Тебе тут чекає лише смерть. - Тоді нехай забере мене!
Ти цього хочеш.
Ти хочеш померти.
Але...
За межами цього поля є життя!
Там є життя для нас, аби ж ти поїхала зі мною!
Лейфе, я досі ношу із собою свій вінок.
Ти бачиш кохання, коли дивишся на нього?
Коли я його вдягла...
Це був день твого весілля.
Це був день, коли Тор убив мою сім'ю, наче худобу.
Я не одружуся з тобою.
Бо я одружена зі смертю.
Я прив'яжу цей вінок до свого списа, і це буде останнє, що побачить Тор.
Скоро світанок. Я мушу йти.
Ні, послухай...
Залишся тут.
Живи.
Кохай Тіру.
Кохай жінку, здатну кохати.
Сіґрід!
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька