TWILIGHT OF THE GODS
SIGRIDIN LAULU
Kujeilija.
Mainitse Loki ja katso olkasi taa.
Olet kaiken aikaa tähtäillyt ja laukonut meitä kuin nuolia. Jo riittää.
Myöhäinen heti syytöksille.
En syytä. Mutta sotasi on syttynyt. Turha piilotella enää. Sanon siis sinulle,
ei enää kuiskuttelua. Jos haluat Thorin hengiltä,
tartu piru vie rautaan.
Hän jätti meidät, sanomatta sanaakaan.
Oi sanoja oli kyllä, ja enemmänkin kuin vain sanoja.
Tekikö Sigrid tuon?
Suojellakseen minua.
Hän tahtoo että selviämme tästä, jotta...
antaisimme toisillemme kodin jonka ansaitsemme.
Käymme avioon, niin hän luulee. Ja minusta tulee sinulle hyvä aviomies.
Makasimme kolmestaan. Mutta, sinä et ole se, jonka haluan.
Olemme mekin kyllä pari. Liian kauan taistelin unelman eteen.
Nyt taistelen naisen puolesta, joka hän on. Ratsastatko kanssani?
Pystytkö sinä, tuolla jalalla?
Jos sidot minut satulaan.
Repikää ne kappaleiksi!
Tiwaz kaatui.
Taisto sokaisee veljesi. Lupasin laskea kuoleman rinnalleen.
Miksi sitten pyydät neuvoani?
Olen viljan jumalatar ja hän sateen jumala. Thor on... puolet sadostani.
En jää akanaksi. Hän ei valitse puolestani.
Kun rakkautenne kuihtui, maailmakin kuihtui.
Mutta häntä ei voi pelastaa itseltään.
Sallisit pakananaisen satuttaa häntä?
Kyllä, jos Thor niin tahtoisi.
Koko elämäni minua on rakastettu ja ylistetty.
On laulettu Baldrin kauneudesta. Kuinka kirkas he sanovat kuinka,
loistava. Kuin kesäinen auringonpaiste. Mutta mikään ikuinen ei ole kaunista.
Lyhyt ja rajallinen elämä siinä, on kunniaa. Siinä on ylväyttä.
Luuletko, että hän tahtoisi kuolevaiseksi?
Kuolevaisen elämällä on, tarkoitus. Me olemme ikuisia, ja siksi vähäisempiä,
emme ruumiita, vaan ruumiillistumia.
Thor halveksuu ihmisheimoja.
Ei. Hän kahdehtii niitä, koska niillä on loppu.
Minä rukoilen. Suojele veljeäsi. Pidä yllä maailmaamme.
Auta sitä kestämään vielä.
Kuninkaani.
Einherjar.
Ovat tulleet Valhallasta.
Ja lähetämme heidät takaisin!
Velhotar. Olisin siepannut sinut nukkuessasi.
Tiedän. Ja olisit tappanut miehen
joka jakaa vuoteeni. Joten pelastaakseni hänet minä tulen
suosiolla. Jos sinulla on kysyttävää, kysy pois.
Tämänpäiväinen taistelu sytyttää maailman. Ja Verimorsiamen keihäs on kipinä.
Johtaako se suden luo? Ja viimeiseen sotaan?
Lähettääkö se poikani käärmeen luo? Haluan nähdä tarinani lopun.
Sinä orjuutit Freijan saadaksesi hänen voimansa. Mikset kysy häneltä?
Morsiameni oli arvoton, kun toin hänet kotiin.
Hän oli antanut lahjansa suolia lukeville kuolevaisille,
susilla ratsastaville noidille. Se periytyi äidiltä tyttärelle,
äidiltä tyttärelle. Ja näkijänlahja, on nyt sinulla.
Anna se mitä etsin, Seid-Kona.
Voisin näyttää, mutta taikuudella on hintansa.
Ja se mitä pyydät käy kalliiksi meille molemmille.
Minä tiedän profetian hinnan. Hirttäydyin kerran, maailmanpuuhun.
Roikuin yhdeksän yötä. Keihääni haavoitti minua.
Ja uhri olin, Odinille, minä itse itselleni.
Annoin silmäni nähdäkseni edes vilauksen.
Tänne päin.
Vie minut hänen luo.
Pelkäsin sitä, mikä oli sisälläni, nahassani.
Pidättelin sitä. On vanha sanonta. "Missä näet suden korvat... siellä on susi.
Sinä sytytit tämän roihun. Voitko edes kertoa miksi?
Yhden tyttäreni kohtalo on kuolla. Henkensä... riistää Odinin poika.
Ellen tapa häntä ensin.
Suojelet vain perhettäsi.
Kahleissa he veivät lapseni. Koko elämäni, tähtäsi tähän, kahleiden murtamiseen.
Olisit voinut tappaa Thorin hänen nukkuessaan.
En uhkaisi vain Thoria. Jumalat tappamassa jumalia,
se tuskin muuttaisi mitään. Mutta moinen verilöyly kuolevaiselta?
Se vasta olisikin jotain.
Sellainen hulluus...
...Muuttaisi maailmaa.
Anna minulle haluamani, Seid-Kona!
Sanoinhan. Sillä on hintansa.
Ei!
Korppi jonka tapoin, on nimeltään Muisto. Tämä olkoon uhrisi. Unohda menneet,
ylhäisyys. Tämä on ennalta näkemisen hinta.
Ei!
Ei.
Näkemäsi alkaa tänään.
Koet loppusi, palvomattomana, väheksyttynä.
Minä näin tämän päivän. Minä näin tuomion. On niin paljon mitä en saata muistaa.
Aile!
Egill.
Tämän... pidemmälle en... nähnyt.
Sehän olin minä. Sanoit että minun piti kuolla, ei sinun, ei koskaan sinun.
Tunnen sinut, enkö tunnekin?
Sinä olet Egill, Egill Yksikätinen.
Aile.
Sureva.
Tässä on villisikasi.
Katso aiheuttamaasi tuhoa.
Ennen kuin päivä on ohi, tahraan keihääni verelläsi.
Liittoudut valehtelijajumalan kanssa, hänen joka petti minut.
Uskosi, on tehnyt sinusta houkan.
Haa!
Tulit luokseni, kaikesta huolimatta.
Me emme muistele, menneitä murheita.
Nyt mene ja hae kostosi.
Lokikin taistelee enemmästä. Hän taistelee elävien tähden, minä kuolleiden.
Thor kuolkoon molempien vuoksi.
Ei! Ei!
Sigrid, älä sure. Menen paikkaan, jossa kattoparruistakin tihkuu simaa.
Ja kaikilla on vatsa täynnä.
Varaa minulle paikka oluiden äärestä, oma kilpisiskoni.
Tulkaa! Vien teidät takaisin.
Mitä hänelle kävi?
Hän näkee minut, mutta...
Hän on uusi jumalatar. Sai näkijänkykyni ja Odinin muistin.
Vaanien ja aasojen liitto.
Aloitamme alusta, jos on pakko.
Hän on täällä.
Hän on täällä!
Mitä teette? Teidän on haettava hänet.
Hän kaatui taistelussa! Hänellä on oikeus! Teidän on vietävä hänet!
Te öö... te... teidän täytyy viedä hänet. Pyydän.
Pyydän. Pyydän.
Ei. Ei. Et sinä.
Et sinä!
Aseensa oli kirottu, eikä hän pääse taivaaseen. Sarvella on oma kohtalonsa.
Hervorin pojat ovat Valhallassa.
Hän tahtoi perheensä kokoon.
Valhalla ei ole palkinto sankareille. Odin ottaa sieluja sotureikseen,
kootakseen keihäsmetsäänsä mahtavan armeijan.
Valmista hänet matkalle. Sulje silmänsä. Anna ystäväsi lähteä.
Enää hän ei palvele kiittämättömiä jumalia.
Helissä... Hervor on vapaa.
Odin on sota, mutta myös viisaus. Toivoisiko hän naisen kuolemaa?
Hän voisi kertoa itse, jos poistuisi tornistaan.
Mitään kunniaa naisella ei ole, ellet tee hänestä marttyyria.
Lausut totuuden, ja luotan siihen. Sandraudiga, kutsun sinua.
Tavoittelit kuolemaani. Nyt saat antautua. Jos näytät minulle valkeaa kilpeä,
koko Asgård hyväksyy antautumisesi.
Vien sinut kotiin tuttuja polkuja pitkin. Mutta saat kävellä kanssani.
Sopimuksessa on vain yksi ehto. Oikea nimesi sinun on kerrottava.
Luulin että tulin vain kostamaan, mutta, tahdon enemmän.
Tahdon maailman vailla kaltaisiasi, paremman tulevaisuuden,
vaikken itse sitä näkisi. Sinä kysyt nimeäni.
Monituiset ovat nimeni. Olen Sureva ja Verimorsian.
Olen Sarvenkantaja ja Hönirin tappaja.
Olen kuningas Glaumarin tytär. Olen viimeinen Avoimen käden jättiläinen.
Hääpäivänäni, murhasit perheeni, kun he näyttivät valkeita kilpiä.
Ehdotatko antautumista? Tässä on vastaukseni!
Nimeni on Sigrid, ja minä en pelkää jumalia.
Valehtelit minulle, jotta hän saisi elää?
Ei.
Tänne joutuin, Hödr! Auta minua!
Misteli teki hänestä marttyyrin.
Minne Freija vei hänet?! Missä on Thor?
Pyhään Valhallaan hän vei Thorin, mutta se on hyvä sinulle Verimorsian.
Saat viimeisen tilaisuuden tappaa hänet.
Sytytit maailman liekkeihin päästäksesi Asgårdiin.
Valhallaan pääsee helposti.
Tarvitsee vain kaatua taistelutantereella.
Sigrid. Sigrid!
Elä legendoissa, Pieni Jätti.
Sigrid. Si... Sigrid!
Sigrid!
Olet märkänä, nainen.
Tiesivät sinusta, mutteivät kertoneet. Minua paimennettiin vastoin tahtoani.
Meitä on heitelty paikasta toiseen, muiden mielihalujen ja oikkujen mukaan.
Mutta nyt, kummittelemme samoissa saleissa.
Ja niin alkaa -
Sigridin laulu.