AZ ISTENEK ALKONYA
SIGRID DALA
Ármánykodó!
Ha emlegeted Lokit, meghallhatod lépteit.
Mindannyiunkat nyílként szegeztél, és lőttél ki célod felé. Ebből elég!
Kései óra ez a vádaskodáshoz.
Nem vádaskodom. De a háborúd végleg kitört.
Többé már nem kell rejtőznöd. Így azt mondom, elég a suttogásokból.
Ha Thor halálát akarod, hát ragadj acélt a kezedbe!
Itt hagyott minket. Egyetlen szó nélkül.
Elhangzott ez-az. Igazság szerint még több is történt.
Ezt Sigrid tette?
Csakis a védelmemben.
Mert azt akarja, hogy távol legyünk mindettől.
Hogy megadjuk egymásnak az otthont, amit szerinte megérdemlünk.
Úgy képzelte, hogy egybekelünk. És hogy utána az odaadó férjed leszek.
Hárman háltunk együtt, de én nem téged akarlak.
Szép kis páros vagyunk. Túl sokáig harcoltam egy álomért.
Most azért a nőért harcolok, akivé vált. Velem lovagolsz?
Tudsz lovagolni ilyen lábbal?
Ha odakötsz a hátashoz.
Nyársaljátok fel mindet!
Tiwaz elesett.
A csata elvakítja a bátyádat. Mondtam neki, hogy tőlem elragadhatja a halál.
Akkor miért kéred ki a tanácsomat?
Én a gabonaistennő vagyok, ő az eső istene.
Thor maga a termésem fele. Nem leszek pelyva. Nem választ helyettem.
A szerelmetekkel együtt a világ is elhervadt.
De nem menthetjük meg önmagától.
Hagynád, hogy bántsa az a pogány nő?
Hagynám, ha ő úgy akarná.
Egész életemben szerettek és ünnepeltek engem. Dalt zengtek Baldr szépségéről.
Milyen fényes, mondták, milyen ragyogó! Szemkápráztató nyári nap!
De ami örökké tart, nem lehet szép. Egy rövid,
korlátozott élet, az a dicsőség. Az a csoda.
Úgy hiszed, halandó életre vágyik?
A halandó életnek van célja. Mi örökké létezünk,
így kevesebbek vagyunk. Megtestesülés vagyunk test helyett.
De Thor megveti az embereket.
Nem. Irigykedik rájuk. Mert meghalnak.
Könyörögve kérlek! Óvd a bátyádat! Őrizd meg a világ rendjét!
Hadd tartson kicsit tovább!
Királyom!
Einherjar.
A Valhallából jönnek.
Hát visszaküldjük őket oda!
Varázslónő! Meglephettelek volna álmodban.
Tudom. És megölted volna a férfit, ki mellettem fekszik.
Eljöttem önszántamból, hogy megmentsem az életét.
Fel akarsz tenni egy kérdést. Tedd hát fel!
A mai csata lángra gyújtja a világot. És a vérara lándzsája lesz a szikra.
Elvezet a farkashoz? A végső csatához? Elküldi a fiamat a kígyóhoz?
Látni akarom a sagám végét.
Szolgává tetted Freyja úrnőt, hogy elvedd az erejét.
Miért nem őt kérdezed meg?
Az arám haszontalan volt, amikor hazahoztam.
Átadta képességét a halandóknak, az erdők farkason lovagló boszorkányainak.
Majd anyáról leányra szállt. Anyáról leányra,
és az ereje most benned lakozik.
Add meg, amit akarok, Seid-Kona!
Megmutathatom, de a varázslatnak ára van, és amit kérsz,
az mindkettőnktől sokat követel.
Igen, tudom, mi a próféciák ára. Egyszer felakasztottam magam a Világfára.
Kilenc éjszakán át lógtam ott. A saját lándzsám sebzett meg.
És felajánlottam magam Odinnak. Magamat magamnak.
Fél szememet adtam egy pillantásért.
Erre!
Vezess hozzá!
Féltem azt, ami benne élt. A bőrömben. Visszafogtam. De van egy régi mondás:
„Ha farkasfület pillantasz meg... farkast várj!
Te keltetted életre e lángot. Legalább elárulod, hogy miért?
Az egyik leányom halálra van ítélve. Odin fia fogja meggyilkolni.
Hacsak nem ölöm meg előbb Odint.
A családodat védelmezed.
Láncokban vitték el a gyermekeimet. Mindaz, amit tettem, ehhez vezetett.
Így töröm szét a béklyóikat.
Elvághattad volna Thor torkát álmában.
Nem elég Thorral elbánnom. Ha isten öl istent, az fel sem tűnik.
Úgy biztos nem változna semmi. De ha egy halandó rendez
ekkora mészárlást, az megrengeti a hitet. Az efféle őrület...
Átformálja a világot.
Add meg, amit akarok, Seid-Kona!
Megmondtam! Nagy ára van!
Ne!
A holló neve, amit megöltem, Emlékezet. És ez lesz a felajánlásod.
Többé nem merenghetsz a múlton. Ez a jövőbe látás ára.
Ne!
Ne...
Amit láttál, ma kezdődik el.
Végetek lesz. Nem imádnak, s nem szeretnek többé.
Láttam ezt a napot. Láttam a véget. Annyi minden van, amire nem emlékszem.
Áole!
Egill...
Ennél... ennél nem láttam tovább.
Én voltam az. Azt mondtad, én fogok meghalni. Nem te. Nem pedig te.
Ismerlek téged. Nem igaz?
Úgy hívnak, Egill. Félkezű Egill.
Áole.
Könnyejtő!
Íme, itt van a vadkanod!
Te okoztad a vesztét.
Mire véget ér ez a nap, a te véredtől vöröslik majd a lándzsám.
A hazug istennel léptél szövetségre. Azzal, aki hátba döfött engem.
A hited bolondot csinált belőled.
Eljöttél értem. Mindezek után.
Semmi sem választhat el. Összetartozunk.
Gyerünk, állj bosszút!
Ennél még Loki harca is igazabb. Ő az élőkért küzd, én viszont a holtakért.
Thor mindkettőért megfizet.
Ne! Ne!
Sigrid! Ne gyászolj! Olyan helyre megyek, ahol szüntelen mézsör ömlik a magasból.
És minden gyomor telve van.
Foglalj majd nekem egy helyet magad mellett, harcos nővérem!
Jöjj! Kimenekítelek!
Mi történt vele?
Lát engem, de mégsem...
Új istennőt teremtett a jövőbe látásom és Odin emlékezete.
Egyesül benne a ván és az áz.
Hát elölről kezdjük, ha muszáj.
Itt van.
Itt van!
Mit csináltok? El kell vinnetek!
Csatában esett el! Ez megilleti! Muszáj elvinnetek!
Na! Muszáj elvinnetek! Kérlek!
Kérlek! Kérlek! Kérlek!
Ne! Ne! Ne tedd!
Nem a tiéd!
A fegyvere el volt átkozva. És távol tartja a mennytől.
Agancs is megváltoztatja a szabályokat.
Hervor fiai a Valhallában vannak.
Együtt akart lenni a családjával.
A Valhalla nem holmi jutalom a hősök számára.
Odin katonának gyűjti a lelkeket. Lándzsaerdejét tölti fel
egy hatalmas sereggel.
Készítsd fel a halottat! Zárd le a szemét! Hadd távozzon a barátod!
Többé nem fog hálátlan isteneket szolgálni.
Hélben Hervor szabad lesz.
Odin a háború. De bölcsesség is. Ő holtan akarná látni?
Elmondhatná ő maga, ha lejönne a tornyából.
Nem fogja tisztelet övezni a lányt, hacsak nem teszed mártírrá.
Igazat beszélsz, és bízom benned. Sandraudiga! Megidézlek téged!
A halálomat akartad. Helyette behódolhatsz.
Ha felmutatod a fehér pajzsot, egész Asgard elfogadja a megadásodat.
Én viszlek haza a kitaposott úton. De így legalább hazatérhetsz.
Egy feltétele van a megegyezésnek. El kell árulnod az igazi nevedet.
Azt hittem, hogy csak bosszút állni jöttem. De többet akarok.
Meg akarom szabadítani a világot a fajtádtól.
Szebb jövőt akarok. Még akkor is, ha én már nem érem meg.
Azt kérded, mi a nevem.
Sokféleképpen hívtak már. Én vagyok a Könnyejtő és a vérara.
Én vagyok Agancs birtokosa és Hönir gyilkosa.
Én vagyok Glaumar király leánya. Egyedül én maradtam a Nyitott
Tenyér óriásai közül! Mert az esküvőm napján lemészároltad
a családomat, miközben fehér pajzs volt
mindannyiunk kezében. Azt mondod, adjam meg magam? Tessék, itt a válaszom!
Úgy hívnak, Sigrid! És nem félem az isteneket!
Hazudtál nekem, hogy megkíméld az életét?
Ne...
Hödr, gyere! Ide! Gyere, segíts!
A fagyöngy miatt lett mártírrá.
Mondd, hová vitte őt Freyja? Hol van Thor?
A szent Valhallába vitte őt. De ez neked kedvező hír, vérara.
Kapsz még egy esélyt, hogy kibelezd. Felégetted a világot, hogy elérj Asgardba.
Valhallába könnyűszerrel eljuthatsz.
Csak annyi a dolgod, hogy eless a csatamezőn.
Sigrid! Sigrid!
Válj legendává, kicsi óriás!
Sigrid! Si... Sigrid!
Sigrid!
Igen!
Ki következik?
Megáztál, asszony.
Tudtak rólad, de nekem nem szóltak. Az akaratom ellenére pátyolgattak.
Játszadoztak velünk, és úgy alakult a sorsunk,
ahogy mások kénye-kedve kívánta. De most ugyanaz a tűzhely
ad nekünk meleget.
És kezdetét veszi...
Sigrid dala.