Lurendreier.
Snakk om Loke, og lytt etter trinnene hans.
Hele tiden har du siktet med oss og sluppet oss som piler.
Ikke nå mer.
Sent på kvelden for beskyldninger.
Jeg beskylder ikke.
Men krigen din er i gang nå.
Du trenger ikke å gjemme deg mer. Så jeg sier til deg, ikke mer hvisking.
Hvis du vil ha Tor død,
finn deg et jævla våpen.
Hun forlot oss uten et ord.
Det var ord. Litt mer enn ord, faktisk.
Gjorde Sigrid dette?
For å holde meg trygg.
Hun vil at vi skal leve etter alt dette.
Gi hverandre hjemmet hun mener vi fortjener.
Vi skal gifte oss, tror hun.
Og jeg skal være en god ektemann for deg.
Vi lå sammen, alle tre.
Men det er ikke deg jeg vil ha.
Vi er litt av et par.
Jeg har kjempet for en drøm for lenge.
Nå skal jeg kjempe for den kvinnen hun er.
Vil du ri med meg?
Kan du ri med det beinet?
Hvis du binder meg fast.
Drep dem alle!
Tor, jeg ber deg...
Tiwaz har falt.
Kamp gjør broren din blind.
Jeg sa jeg ville la døden ta ham.
Hvorfor ber du meg om råd da?
Jeg er korngudinnen, og han er regnguden.
Tor er halve avlingen min.
Jeg skal ikke være verdiløs.
Han får ikke velge for meg.
Da deres kjærlighet visnet, gjorde verden det også.
Men han kan ikke reddes fra seg selv.
- Vil du la en hedensk kvinne skade ham? - Ja.
Hvis han ville det.
Hele livet har jeg blitt elsket og hyllet.
De har sunget om Balders skjønnhet.
Så klar, sier de. Så strålende.
Så lik sommersolen.
Men ingenting vakkert varer evig.
Et kort og begrenset liv. Det er ære.
Det er nåde.
Tror du han lengter etter et dødelig liv?
Et dødelig liv har mening.
Vi er evigvarende og mindreverdige på grunn av det.
Ikke kropper, men legemliggjørelser.
Tor avskyr menneskestammer.
Nei.
Han misunner dem.
Fordi de tar slutt.
Jeg ber deg, beskytt broren din.
Oppretthold vår ordnede verden.
Få den til å vare litt lenger.
Min konge.
Einherjer.
De har kommet fra Valhall.
Og vi skal sende dem tilbake!
Trollkvinne.
Jeg ville tatt deg i søvne.
Jeg vet det.
Og du ville ha drept mannen som deler sengen min.
For å spare ham, gjør jeg ikke motstand. Du har et spørsmål.
Still det.
Dagens kamp setter verden i brann.
Og Blodsbrudens spyd er gnisten.
Fører den til ulven? Og den siste krigen?
Sender den sønnen min til slangen? Jeg vil se min sagas ende.
Du gjorde Frøya til slave for å ta makten hennes.
Hvorfor ikke spørre henne?
Bruden min var verdiløs da jeg tok henne med hjem.
Hun hadde gitt gaven sin til instinktstyrte dødelige,
til ulveridende hekser i skogen.
Fra mor til datter.
Mor til datter.
Og synet hennes hviler nå i deg.
Gi meg det jeg vil ha, Seid-kona.
Jeg kan vise deg.
Men magi har en pris.
Og det du ber om, vil koste oss begge dyrt.
Jeg vet prisen på profeti.
Jeg hengte meg i Verdenstreet en gang.
Han hang der i ni fulle netter. Med spydet mitt ble jeg såret.
Og jeg ble ofret.
Til Odin, meg selv til meg selv.
Jeg ga øyet mitt for et glimt.
Denne veien.
Før meg til henne.
Jeg fryktet det som var i meg. I pelsen min.
Og holdt det tilbake.
Men det er et gammelt ordtak:
"Der du ser en ulvs ører...
...forvent en ulv."
Du satte fyr på alt dette. Kan du i det minste fortelle meg hvorfor?
En av mine døtre er dømt til å dø,
drept av Odins sønn.
Med mindre jeg dreper ham først.
Du beskytter familien din.
I lenker tok de barna mine.
Alt jeg har levd, har ført til dette.
Alt var for å bryte båndene deres.
Du kunne skåret over strupen på Tor mens han sov.
Jeg ville truet flere enn Tor.
Guder som drepte guder ville gått ubemerket hen.
Ingenting ville endret seg.
Men en dødelig som utførte en slik massakre?
Det ville vært umulig å tro på.
Den galskapen...
...ville gjenskapt verden.
Gi meg det jeg vil ha, Seid-kona!
Jeg sa jo at det har en pris!
Nei!
Denne ravnen jeg har drept, heter Minne,
og det vil være ditt offer.
Ikke se deg tilbake, høye. Det er prisen for å kunne se fremtiden!
Nei!
Nei.
Det du så, begynner i dag.
Du vil ta slutt, ikke tilbedt og uelsket.
Jeg så denne dagen.
Jeg så undergang.
Det er så mye jeg ikke husker.
Áile!
Egill.
Dette er så langt jeg så.
Det var meg.
Du sa jeg skulle dø.
Ikke du.
Aldri du.
Jeg har kjent deg. Har jeg ikke?
Du heter Egill.
Egill enhånd.
Áile.
Gråtende...
Her er villsvinet ditt.
Se ødeleggelsene du har forårsaket.
Før dagen er omme, er mitt spyd rødt fra deg.
Du slår deg sammen med løgnerguden.
I seng med forræderen min.
Troen din har gjort deg til latter.
Du kom etter meg. Etter alt.
Det er ikke noe etter.
Ikke med oss.
Ta hevn nå.
Selv Loke kjemper for mer enn det.
Han gjør dette for de levende.
Jeg gjør det for de døde.
Tor kan dø for begge.
Nei!
Sigrid...
Ikke sørg.
Jeg drar til et sted hvor mjød regner fra takbjelkene.
Og hver mage er full.
Hold av plass til meg på ølbenken, skjoldsøster.
Kom! Jeg skal føre dere tilbake!
Hva skjedde med henne?
Hun ser meg, men hun er...
Hun er en ny gudinne nå.
Med min framsynthet og Odins minne.
En forening av vaner og æser.
Vi starter på nytt om vi må.
Hun er her.
Hva gjør dere?
Dere må hente henne.
Hun ble drept i slag!
Hun har rett til det! Dere må ta henne!
Dere...
Dere må ta henne.
Vær så snill.
Nei.
Nei, ikke du.
Ikke du!
Våpenet hennes var forbannet og holder henne fra himmelen.
Gevir får sitt eget utfall.
Hervors sønner er i Valhall.
Hun ville reparere familien sin.
Valhall er ikke en helts belønning.
Odin tar sjeler som soldater.
For å fylle spydskogen sin med en mektig styrke.
Utfør likhjelpen hennes.
Lukk øynene hennes.
La vennen din gå videre.
Hun vil ikke lenger tjene utakknemlige guder.
I Hel vil Hervor være fri.
Odin er krig.
Men også visdom.
Ville han ønsket henne død?
Han kunne fortalt meg det selv om han forlot tårnet sitt.
Det er ingen ære i å drepe henne,
med mindre du gjør henne til martyr.
Du snakker sant, og jeg skal stole på det.
Sandraudiga, jeg påkaller deg.
Du søkte min død.
Og fant overgivelse.
Hvis du viser meg et hvitt skjold,
vil hele Åsgård godta din underkastelse.
Jeg skal føre deg hjem på allfarvei.
Men du kan gå hjem med meg.
Avtalen har bare én betingelse.
Du må fortelle meg ditt ekte navn.
Jeg trodde jeg kom bare for å ta hevn.
Men jeg vil ha mer.
Jeg vil ha en verden fri for ditt slag,
en bedre fremtid,
selv om jeg aldri ser den.
Du spør hva jeg heter...
Jeg har vært mange ting.
Jeg er Den gråtende og Blodsbruden.
Jeg er Gevirs eier og Hønirs morder.
Jeg er kong Glaumars datter.
Jeg er den siste av kjempene i Åpen hånd.
På bryllupsdagen min,
massakrerte du familien min mens de holdt opp hvite skjold!
Tilbyr du overgivelse?
Her er svaret mitt!
Jeg heter Sigrid!
Og jeg frykter ingen guder!
Du løy for meg, så hun kunne leve?
Nei.
Kom hit, Hod! Og hjelp meg med ham!
Det var misteltein som drepte ham.
Hvor tok Frøya ham med? Hvor er Tor?
Til det hellige Valhall tok hun ham.
Men det lover godt for deg, Blodsbrud.
Du har enda en sjanse til å drepe ham.
For å komme inn i Åsgård, brente du verden.
Valhall kan enkelt fortjenes.
Du må bare falle på slagmarken.
Sigrid.
Sigrid!
Lev i legenden, lille kjempe.
Sigrid. Sigrid!
Sigrid!
- Ja! - Du har drukket nok.
- Ja. - Jeg har deg nå.
Hvem er neste?
Du er våt, kvinne.
De visste om deg, men ingen fortalte meg det.
De beskyttet meg mot min vilje.
Vi har blitt lekt med og kastet rundt
etter andres innfall og luner.
Men nå hjemsøker vi samme ildsted.
Og slik begynner...
...Sigrids sang.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten