СУТІНКИ БОГІВ
ПІСНЯ СІҐРІД
Шахрай.
Згадаєш про Локі — він і прийде.
Увесь цей час ти направляв і випускав нас, наче стріли.
Досить.
Пізно зараз звинувачувати.
Я не звинувачую.
Але твоя війна вже почалася.
Ти вже не мусиш ховатися.
Тож кажу тобі, годі цього шепотіння.
Якщо хочеш смерті Тора,
бери зброю в руки.
Вона покинула нас, слова не сказавши.
Слова були. І не лише слова.
Це зробила Сіґрід?
Щоб уберегти мене від зла.
Вона хоче, щоб ми жили далі.
Щоб ми з тобою разом звели дім, на який заслуговуємо.
Вона думає, що ми одружимося.
І що я буду тобі гарним чоловіком.
Ми всі спали разом.
Але я не тебе хочу.
Ми чудова пара.
Я надто довго боровся за мрію.
Тепер я буду боротися за цю жінку.
Ти зі мною?
Як ти поїдеш із пораненою ногою?
Прив'яжи мене до коня.
Вирвіть їм зуби й бивні!
Торе, я благаю тебе...
Тейваз загинув.
Битва засліплює твого брата.
Я сказала, що не проти його смерті.
Тоді навіщо тобі моя порада?
Я богиня зерна, а він — бог дощу.
Тор — це половина мого врожаю.
Я не хочу бути половою.
Він не вибиратиме за мене.
Коли висохло ваше кохання, висох і світ.
Його не врятуєш від самого себе.
- Ти б дозволив язичниці зашкодити йому? - Так.
Якби він хотів цього.
Усе життя мене любили й хвалили.
Оспівували красу Бальдра.
Казали: «Він яскравий, він блискучий.
Немов гарне літнє сонце».
Але краса ніколи не триває вічно.
Коротке й обмежене життя. Ось де слава.
Це і є благодать.
Гадаєш, він жадає смертного життя?
Смертне життя має сенс.
Ми, вічні, позбавлені цього.
Ми не тіла, а втілення.
Тор ненавидить племена людей.
Ні.
Він їм заздрить.
Бо на них чекає кінець.
Благаю, захисти свого брата.
Утримай наш упорядкований світ.
Хай він триватиме довше.
Королю.
Ейнгерії.
Вони прибули з Вальгалли.
А ми відправимо їх назад!
Віщунко.
Я б викрав тебе, поки ти спиш.
Знаю.
І убив би чоловіка, який ділить зі мною ліжко.
Тому, щоб урятувати йому життя, я прийшла без опору. Ти маєш запитання.
То спитай.
Сьогоднішня битва запалить весь світ.
І спис Кривавої Нареченої послужить іскрою.
Чи приведе вона до вовка? До останньої війни?
Чи відправить мого сина до Змія? Я хочу побачити кінець моєї саги.
Ти зробив господиню Фрею рабинею, щоб володіти її силою.
Чому ж не запитав її?
Я привіз свою наречену додому нікчемною.
Вона віддала свій дар смертним, які плетуть кишки,
лісовим відьмам, які їздять на вовках.
Матері передавали його дочкам.
А ті — своїм дочкам.
І тепер її віщування живе в тобі.
Дай мені те, чого я хочу, Сейдконо.
Я можу тобі показати.
Але магія має ціну.
І те, чого просиш ти, дорого обійдеться нам обом.
Я знаю ціну пророцтва.
Якось я висів за нього на Світовому дереві.
Я провисів там цілих дев'ять ночей. Мене проткнув мій власний спис.
Мене було принесено в жертву.
Одіну. Самому собі.
Я віддав своє око лише за смутний обрис.
Сюди.
Веди мене до неї.
Я боявся того, що було в мені. У моїй шкірі.
І стримував це.
Але є стара приказка:
«Якщо бачиш вовчі вуха...
побачиш і вовка».
Ти розпалив усе це. Може, хоч скажеш, навіщо?
Одній із моїх доньок судилося померти
від руки сина Одіна.
Якщо я не вб'ю його раніше.
Ти захищаєш свою сім'ю.
Моїх дітей закували в ланцюги.
Усе моє життя було лише заради цього.
Усе, щоб зняти з них кайдани.
Ти міг перерізати Тору горло уві сні.
Я був би більшою загрозою, ніж Тор.
Якщо бог убиває бога, це помітять.
Тоді навряд щось зміниться.
Але якщо смертна людина вчинить таке вбивство?
У таке навіть не повірять.
Таке божевілля...
Створить новий світ.
Дай мені те, чого я хочу, Сейдконо!
Я вже сказала. Є ціна!
Ні!
Ворон, якого я вбила, зветься Пам'ять,
це й буде твоя жертва.
Більше ти не озирнешся назад, володарю. Така ціна передбачення!
Ні!
Ні.
Що ти бачив, почнеться сьогодні.
Скоро тобі прийде кінець. Не буде поклоніння. Не буде любові.
Я бачив цей день.
Я бачив загибель.
Я так багато не пам'ятаю.
Айле!
Еґілле.
Це все, що я побачила.
Це мав бути я.
Ти сказала, що я загину.
А не ти.
Тільки не ти.
Я знала тебе. Хіба ні?
Тебе звуть Еґілл.
Еґілл Однорукий.
Айле.
Плаксо...
Ось твій дикий кабан.
Поглянь, як ти все руйнуєш.
Сьогодні до кінця дня мій спис почервоніє від твоєї крові.
Ти уклала союз із богом-брехуном.
Об'єдналася з моїм зрадником.
Твоя віра зробила з тебе дурочку.
Ти прийшов. Після всього.
«Після» не існує.
Не для нас.
Тепер помстися.
Навіть Локі бореться за щось більше.
Він робить це заради живих.
А я — заради мертвих.
Хай Тор помре задля всіх них.
Ні!
Сіґрід...
Не журися.
Я йду туди, де мед, як дощ, ллється з балок стелі.
І кожен живіт повний.
Займи місце й для мене на лаві, де п'ють пиво, моя сестро по щиту.
Ходіть! Я довезу вас назад!
Що з нею сталося?
Вона бачить мене, але...
Тепер вона нова богиня.
З моїм даром передбачення й пам'яттю Одіна.
Союз Ванів і Асів.
Ми почнемо знову, якщо так треба.
Вона тут.
Що ви робите?
Ви маєте її забрати.
Її вбили на полі бою!
Це її право! Ви маєте її забрати!
Ви...
Ви мусите її забрати.
Благаю.
Будь ласка.
Ні.
Ні, не ти.
Тільки не ти!
Її зброя була проклята, тож вона не може потрапити до раю.
А Ріг матиме свої наслідки.
Сини Гервор у Вальгаллі.
Вона хотіла об'єднатися із сім'єю.
Вальгалла — це не нагорода для героїв.
Одін забирає душі як солдатів.
Щоб ліс його списів несла могутня сила.
Допоможи її тілу.
Закрий її очі.
Відпусти свою подругу.
Вона більше не служитиме невдячним богам.
У Хель Гервор буде вільною.
Одін — це війна.
Але також мудрість.
Чи бажає він їй смерті?
Він міг би сам сказати, якби вийшов зі своєї вежі.
Вона не має жодних почестей,
хіба що ти зробиш її мученицею.
Ти кажеш правду, я в неї повірю.
Сандраудіго, я кличу тебе.
Ти хотіла моєї смерті.
Та лише склала зброю.
Якщо покажеш мені білий щит,
увесь Асгард прийме твою покору.
Я відведу тебе додому второваним шляхом.
Та зі мною ти зможеш піти додому.
Ця угода має лише одну умову.
Скажи своє справжнє ім'я.
Я думала, що прийшла помститися сама.
Але я хочу більшого.
Я хочу, щоб світ був вільним від усіх вас,
хочу краще майбутнє,
навіть якщо я його не побачу.
Ти питаєш, як мене звуть...
Я була багато чим.
Я Та, що плаче, я Кривава наречена.
Я власниця Рогу й убивця Хьоніра.
Я дочка короля Глаумара.
Я остання з велетнів Відкритої Долоні.
У день мого весілля
ти вбив мою сім'ю, тоді як вони тримали білі щити!
Ти пропонуєш здатися?
Ось моя відповідь!
Мене звати Сіґрід.
І я не боюся богів!
Ти збрехав мені, щоб вона вижила?
Ні.
Виходь сюди, Геде! І допоможи мені з ним!
Це омела вбила його!
Помри!
Куди його забрала Фрея? Де Тор?
Вона забрала його до святої Вальгалли.
Це на краще для тебе, Кривава наречена.
Ти маєш нанести йому ще один удар.
Щоб дістатися до Асгарда, ти спалила світ.
На Вальгаллу легко заслужити.
Треба лише загинути на полі бою.
Сіґрід.
Сіґрід!
Живи легендою, мала жінко-велетень.
Сіґрід. Сіґрід!
Сіґрід!
- Так! - Досить пити.
- Так. - Тепер я тебе здолаю.
Хто наступний?
Ти мокра, жінко.
Вони знали про тебе, але не сказали мені.
Няньчилися зі мною проти моєї волі.
З нами гралися, нами кидалися
вітри й примхи інших.
Але тепер ми знайшли притулок в одному вогнищі.
Так починається...
пісня про Сіґрід.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька