‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- גרינלנד‬ ‫על פי מקורות אחרונים 1905 -‬
‫- פירי לנד -‬
‫יש שם משהו!‬
‫אייבר, לך אחריהם.‬
‫לך תראה מה זה, מהר. תן לי את העששית.‬
‫זה הקפטן!‬
‫אדוני, מצאת משהו?‬
‫עזרו ליורגנסן. הרגליים שלו קפואות.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫הולם בדרך.‬ ‫-במהירות האפשרית, אונגר. תביא את המים.‬
‫יורגנסן, תרים את הראש.‬
‫אונגר, תזדרז עם המים.‬ ‫-זה מגיע!‬
‫תרים. לאט.‬ ‫-אנחנו מחזיקים אותך.‬
‫אנחנו מחזיקים אותך. תירגע, יורגנסן.‬
‫אונגר, המים.‬
‫קדימה!‬ ‫-זה מגיע.‬
‫תחזיק את זה. תירגע, יורגנסן.‬
‫יש ויסקי?‬ ‫-כן, תביאו לו משקה.‬
‫קח.‬
‫חכו.‬
‫תביא.‬
‫איינר, תחזיק אותו, קדימה.‬
‫יורגנסן, תנשום. קדימה, תמשיך לנשום.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫תחזיקו אותו.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש.‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי -‬
‫- ערב חג המולד 1909‬ ‫צפון-מזרח גרינלנד -‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-אתה מסתדר?‬
‫יופי. מריח כמו חג המולד.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫מי רעב?‬ ‫-כולם.‬
‫מתים מרעב.‬ ‫-מתים מרעב.‬
‫בבקשה, בחורים.‬
‫נראה נהדר.‬ ‫-סוף סוף.‬
‫התעלית על עצמך, מותק.‬
‫הגיע הזמן שנמצא לך שימוש.‬ ‫-תודה.‬
‫יפה.‬ ‫-רבותיי, אוכל לקבל את תשומת לבכם?‬
‫המסיבה נגמרה.‬ ‫-שקט, פולסן.‬
‫אני רוצה שתרימו את הכוסות שלכם…‬ ‫-כמובן.‬
‫לחיי…‬
‫לחיי אהובינו שבבית,‬
‫לחיי הגברים שהקריבו את חייהם‬
‫למען חקר החלקים‬ ‫הלא נודעים האחרונים בממלכתנו.‬
‫לחיי משלחת דנמרק.‬
‫ולחייכם,‬
‫שהצטרפתם אליי במילוי המשימה הזו.‬
‫לחיים.‬
‫אנחנו באמצע הדרך.‬
‫החיפוש הארוך שלנו לא התנהל כמתוכנן.‬
‫יורגנסן יכול להעיד על כך.‬
‫כצפוי,‬
‫היה קשה לאתר סימנים למשלחת שנעלמה.‬
‫עם זאת,‬
‫מצאנו את זה.‬
‫יומן של אחד מחברי המשלחת.‬
‫ומפה‬
‫שמראה לכאורה את המקום‬
‫של הגלעד‬
‫שבו מיליוס-אריקסן השאיר‬ ‫את התיעוד האחרון שלו מהארץ הלא נודעת.‬
‫מה זה "גלעד"?‬
‫זו ערימת אבנים שאפשר לראות מרחוק.‬
‫לכן, אני אנסה מסע נוסף.‬
‫מה?‬
‫עוד אחד?‬
‫הפעם למרחק רב יותר, מעבר לכיפת הקרח,‬
‫כדי להשיב את הממצאים שנשארו מאחור.‬
‫אז לא חוזרים הביתה?‬
‫זו הסיבה שאנו כאן, בחורים.‬
‫ללא הממצאים הללו,‬ ‫אנו עלולים לאבד את צפון גרינלנד,‬
‫והיא תיפול לידי האמריקאים.‬
‫כעת, יורגנסן יצא מכלל פעולה,‬
‫ואני לא יכול לעשות את זה לבד.‬
‫מה שמעניק לאחד מכם הזדמנות של פעם בחיים.‬
‫אני צריך מתנדב שיצטרף אליי.‬
‫מישהו כבר התנדב?‬
‫אתה צוחק, נכון?‬
‫הרגליים של יורגנסן נהרסו.‬
‫אתה לא הבא בתור, לאוב?‬
‫שתוק, פולסן. לחלקנו יש משפחה.‬
‫למה אף אחד מכם לא רוצה להצטרף אליו?‬
‫ראית את המפה.‬
‫זה כמו ללכת ממוסקבה לרומא‬ ‫בחיפוש אחר ערימת אבנים.‬
‫לא לדבר על כך שיש לעשות זאת עם הקפטן.‬
‫אייבר מכיר אותו היטב.‬
‫הוא ידע עליו לפני שהוא עלה לסיפון, נכון?‬
‫כלומר, קראתי עליו,‬
‫אבל כולם קראו עליו, לא?‬
‫לא כולם מעריצים שלו, אייבר אייברסון.‬
‫ולא כולם יודעים לקרוא. נכון, אונגר?‬
‫נסה לקרוא את זה.‬
‫בוא!‬
‫- אלבמה -‬
‫קפטן.‬
‫אני…‬
‫אני תהיתי…‬
‫אני לא יודע כמה כבר התנדבו…‬
‫אפס.‬
‫מה שאני מנסה לומר זה…‬
‫טכנית, אני מובטל.‬
‫כל עוד אנחנו חונים כאן, אין צורך במנוע.‬
‫אני רוצה לבוא איתך, אם תרשה לי.‬
‫אני יודע להשתמש ברובה,‬ ‫ואני לומד לנהוג עם הכלבים.‬
‫אני באמת רוצה לבוא, קפטן.‬
‫אזכור זאת. תודה, אייברסן.‬
‫תודה לך, קפטן.‬
‫פולסן, תן לי את הרתמה הזו.‬
‫מה אייברסן זומם?‬ ‫-קדימה.‬
‫נראה שהוא צריך עזרה.‬ ‫-תישאר שם.‬
‫היי!‬
‫תישארו כאן, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫היי!‬
‫היי, עצרו!‬
‫תישארו שם!‬
‫אתה תדבר איתו.‬ ‫-היי!‬
‫בוא, תן לי לעזור לך.‬
‫אייברסן, הכלבים עובדים בשבילך.‬
‫זכור את זה.‬
‫בחוץ על הקרח,‬
‫כל כלב מסוגל לסחוב משקל של 45 ק"ג.‬
‫לאחר שה-45 ק"ג האלה נאכלו,‬
‫הכלב הזה הופך למעמסה על המשימה.‬
‫אז אנחנו יורים בכלב הכי איטי,‬
‫ונותנים לאחרים לאכול אותו.‬
‫אז, אייברסן, אל תיקשר אליו יותר מדי.‬
‫שמעת שאייברסן התנדב.‬
‫אכן, אדוני.‬ ‫-מה אתה חושב עליו?‬
‫על אייברסן?‬ ‫-כן.‬
‫הוא בחור טוב.‬
‫אמיץ מאוד.‬
‫אופי חזק.‬
‫ראית אותו עם הכלבים?‬
‫ברור שעליו להשקיע יותר עבודה כדי להשתפר.‬
‫אבל אתה חושב שהוא מסוגל?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫זה הכול.‬
‫אל תהיה מגוחך.‬
‫זה בטוח כבד מדי.‬
‫אני אומר לך, היא לא מסוגלת לטבוע.‬
‫כבר הוציאו עליה מיליון דולר.‬
‫יש לה טורבינות משולבות ומנועי בוכנה‬
‫שמייצרים מהירות קבועה של 21 קשר.‬
‫תרגום, מישהו?‬ ‫-על מה אתה מדבר, אייבר?‬
‫האלבמה לא עומדת בסטנדרטים שלך?‬
‫אם תדבר על זה עם הקפטן,‬
‫הוא יכניס לך כדור בראש.‬
‫בדרך כלל הייתי אומר שפולסן מקשקש בשכל,‬
‫אבל אני חייב להסכים.‬ ‫לא הייתי אומר לו מילה.‬
‫הקפטן לא כזה נורא.‬
‫אני חייב לומר, אייבר,‬ ‫אני חושב שיצאת מדעתך.‬
‫מה אתה יודע על מזחלות והישרדות בקרח‬ ‫בקור של מינוס 40 מעלות?‬
‫כן, ודובי הקוטב,‬ ‫וכל שאר החרא המפחיד שם בחוץ.‬
‫אני חושב שאייבר יודע עכשיו‬ ‫איך להשתלט על הכלבים.‬
‫לא מאוחר מדי לשנות את דעתך.‬
‫זה המסע השלישי שלי לכאן‬ ‫ואני עדיין שונא את הכלבים המזוינים האלה.‬
‫אם הם היו יותר מעורבים הם היו כריכים.‬
‫לא, בחייכם. הם מדהימים.‬
‫ברגע שלומדים לבטוח בכלב המוביל,‬ ‫הכול נופל למקום.‬
‫הכלב שלי הוא ביורן, הוא שומר על השאר.‬
‫הוא עושה את כל העבודה.‬
‫תראו את אייבר‬ ‫ואת החבר הכי טוב שלו, הכלב ביורן.‬
‫אני מרגיש כאילו שאכזבתי אותך.‬
‫אתה צריך להחלים.‬
‫חוץ מזה, אייברסן התנדב.‬
‫מה?‬
‫הוא מכונאי.‬
‫הוא אפילו לא היה מצטרף‬ ‫אם המנוע לא היה מתקלקל ברייקיאוויק.‬
‫פשוט תשגיח על האלבמה בשבילי.‬
‫אני חייב לומר את זה.‬
‫אתה כבר לא איש צעיר.‬
‫אתה מסכן את חייך ואת חייו של אייברסן.‬
‫אתה רוצה שפשוט נוותר מבלי לנסות?‬
‫אבל ניסינו.‬
‫עשינו כמיטב יכולתנו.‬ ‫-שטויות.‬
‫מה לגבי נאיה?‬
‫אתה מצפה שהיא תחכה לך?‬
‫אין לך מה להוכיח.‬ ‫-זה לא קשור אליי.‬
‫הנחיות הוועדה היו ברורות.‬
‫הים נפתח ביולי.‬
‫אם לא נחזור עד אוגוסט לפני שהים יקפא,‬ ‫תשוטו מכאן.‬
‫אתם תהיו לבדכם.‬ ‫-זאת פקודה.‬
‫אייברסן הוא האדם הטוב ביותר‬ ‫וגם היחיד שמוכן לצאת למסע.‬
‫אני מעריך את הדאגה שלך,‬ ‫אבל אנחנו יוצאים מחר.‬
‫כן, קפטן.‬
‫- פירי לנד‬ ‫אינדיפינדנס ביי -‬
‫- משלחת דנמרק נקלעת לאסון -‬
‫- ראש המשלחת מיליוס-אריקסן‬ ‫ושניים נוספים נעלמו, הגופות לא נמצאו -‬
‫- יום 1‬ ‫מרץ 1910 -‬
‫אייבר, עמוד קרוב יותר לקפטן.‬
‫כן, זהו זה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫מצוין.‬
‫תודה על זה.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫נתראה באוגוסט.‬
‫שמרו על עצמכם, בחורים.‬
‫גם אתה, קפטן.‬
‫בהצלחה.‬
‫תודה, יורגנסן. תודה.‬
‫בהצלחה, קפטן.‬
‫קדימה, בחורים!‬
‫בהצלחה, אייבר!‬
‫הוא יזדקק לזה.‬
‫אייברסן!‬
‫תעבור להיות מאחוריי.‬
‫קדימה, ביורן!‬
‫קדימה, בחורים!‬
‫אלוהים.‬
‫ננסה לעלות לשם?‬ ‫-טוב, תמיד יש דרך למעלה.‬
‫צריך רק למצוא את הנתיב המהיר ביותר.‬
‫אני בטוח שיש גם דרך מהירה למטה.‬
‫לכן אני צריך שתהיה מרוכז כל הזמן.‬
‫אנחנו צריכים לעלות כדי לחצות.‬
‫בוא.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, למשוך!‬ ‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫תמשוך!‬
‫זהו זה.‬
‫זה כאילו שנחתנו על הירח.‬
‫כמה מטרים מעוקבים של קרח זה לדעתך?‬
‫בטח לפחות שני מיליון, אתה חושב?‬
‫אני צריך שתשים לב איפה שאתה הולך.‬
‫אייברסן, בוא ננתק.‬
‫אני קורא את המאמר שכתבת‬
‫על משלחת דנמרק.‬
‫מדהים, נכון?‬
‫עכשיו אני כאן איתך וקורא את הסיפור שלך.‬
‫מעניין מאוד.‬
‫- מיליוס ורכב המשלחת -‬
‫היה להם המון ציוד, אה? אפילו היה להם רכב.‬
‫דמיין את זה. נסיעה על פני הקרח.‬
‫זה מגוחך.‬
‫איזה רכב אתה חושב שזה היה, קפטן? קרוסלי?‬
‫כמה כוחות סוס היו למנוע? אתה זוכר?‬
‫אולי ארבע עד שמונה?‬
‫קפטן.‬
‫קפטן, זה הכלב המוביל שלי, ביורן.‬
‫אני חושב שהוא רוצה להיכנס לאוהל.‬ ‫זה יהיה בסדר?‬
‫- יום 26 -‬
‫לא פלא שהם הלכו לאיבוד כאן.‬
‫כן.‬
‫"לגמרי לבד‬
‫לגמרי לבד‬
‫על הקרח‬
‫לגמרי לבד‬
‫על הקרח‬
‫אין איש מסביב‬
‫אין איש באופק‬
‫רק אני ואיינר‬
‫על הקרח!"‬
‫קפטן, רציתי לשאול,‬
‫מה אתה חושב שבאמת קרה‬
‫למשלחת דנמרק?‬
‫למיליוס-אריקסן?‬
‫לפעמים עדיף לא לחשוב יותר מדי.‬
‫הכרת אותו היטב?‬
‫הוא היה חבר יקר.‬
‫מגלה ארצות משכמו ומעלה.‬
‫אבל הוא לא ידע מתי להפסיק.‬
‫מצאנו רק גופה אחת.‬
‫את ברונלונד מגרינלנד.‬
‫השניים האחרים אבדו בקרח.‬
‫תאר לעצמך למות ככה.‬
‫לבד במקום הזה.‬
‫מילותיו האחרונות ביומן והמפה‬ ‫היו הדבר היחיד ששרד.‬
‫אתה אף פעם לא חושב שלא תצליח.‬
‫אתה תמיד מאמין שישנה דרך.‬
‫שלום, ביורן.‬
‫מצטערים שהשארנו אותך בחוץ.‬
‫הקפטן אמר שלא נוכל להכניס אותך‬ ‫אם תעשה רעש.‬
‫אוקיי?‬
‫כן.‬
‫קפטן, כרגע שמתי את זה.‬
‫בוא אראה לך משהו.‬
‫קסם אסקימואי.‬
‫זה מה שעושים באלסקה בתנאים האלה‬ ‫כשרוצים לנסוע מהר.‬
‫אתה רואה?‬
‫רק שכבה דקה של קרח.‬
‫קדימה, חבר'ה!‬
‫אייברסן!‬ ‫-כן?‬
‫רואה את ענני הצירוס בצפון?‬ ‫-לא, קפטן.‬
‫אני רואה רק שמש!‬
‫אייברסן!‬
‫הכלבים מריחים אדמה! תאט!‬
‫אייברסן, עצור!‬
‫עצרו!‬
‫זהירות.‬
‫אוקיי.‬
‫תטפס למטה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני רואה אותו! זה ביורן.‬
‫רק תפוס את החבל.‬
‫אוקיי.‬
‫אני אביא אותו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫תעלה! נמשוך את המזחלת למעלה.‬
‫תשאיר את הכלב!‬
‫אני אביא אותו. חכה.‬
‫לא!‬
‫לפי החישובים שלי,‬
‫איבדתי לנו אוכל של שבועיים לכלבים,‬
‫איבדתי חצי מכמות התה ופחית פרפין אחת.‬
‫ואת ביורן, קפטן.‬ ‫-זה רק כלב, אייברסן.‬
‫זה תמיד היה סיכון לצרף אותך אליי,‬
‫אבל הנחתי שבזכות הרקע שלך בצי ‬ ‫תהיה בך מספיק משמעת לציית לפקודות.‬
‫מצטער, קפטן.‬
‫טוב, לפחות מחר נרד מכיפת הקרח.‬
‫קדימה!‬
‫הנה.‬
‫קדימה! עכשיו!‬
‫קדימה!‬
‫זהו זה.‬
‫- יום 48 -‬
‫קפטן,‬
‫אני יכול לשאול אותך שאלה אישית?‬
‫שאל.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫למה אתה ממשיך לעשות את זה,‬
‫כאן, במקומות כאלה?‬
‫די לבדך,‬
‫מסכן את חייך.‬
‫אין לך…‬
‫אין לך מישהו מיוחד בבית שמחכה לך?‬
‫בשביל מה שאנחנו עושים…‬
‫צריך לנוע בלי הרבה מטען.‬
‫אתה לא יכול לחשוב‬ ‫על מה שבמרחק אלפי קילומטרים.‬
‫אז, למה את עושה את זה?‬
‫למה מישהו עושה משהו? למה אתה מכונאי?‬
‫זה כל מה שידעתי לעשות, לתקן מנועים.‬
‫בדיוק.‬
‫מה אמרו לך כשהצטרפת אלינו ברייקיאוויק?‬
‫טוב, אני יודע שזה קשור לאמריקאים‬
‫ולתביעה שלהם על אדמה כלשהי.‬
‫אבל, למען האמת, קפטן,‬
‫פשוט התלהבתי לצאת איתך למסע לגרינלנד‬
‫ולהצטרף למשלחת אמיתית.‬
‫מדובר על אדמה לא נודעת, אייברסן.‬
‫והאמריקאים טוענים‬
‫שהחלק העליון של גרינלנד מופרד על ידי תעלה‬
‫משאר המדינה,‬
‫אבל איש עוד לא הוכיח את זה.‬
‫זו עבודה חשובה.‬
‫אני מבין.‬
‫אולי זה אפילו יפרסם אותך, אייברסן.‬
‫אני, מפורסם? אני בספק‬ ‫שהנשים יעמדו בתור בשבילי.‬
‫כן, אל תתחיל להתלהב מוקדם.‬
‫קודם עלינו למצוא את הדבר המחורבן.‬
‫- תעלת פירי‬ ‫פירי לנד -‬
‫מה שמך?‬
‫מה זה?‬
‫מצאתי אותם על הספינה.‬
‫כן.‬
‫אתה שוכח, אה?‬
‫היא נראית חמודה.‬
‫אדיבה ומתחשבת.‬
‫אני קורא לה "מיס חיבה".‬ ‫-נתת לה שם?‬
‫כן.‬
‫מיס חיבה.‬ ‫-איזה מין שם זה?‬
‫מה לגבי זאת?‬ ‫-הקטנה שמחייכת?‬
‫זאת מיס קרן שמש הקטנה.‬
‫היא תצחק מהבדיחות שלי.‬ ‫-היא תצחק מהשם המטופש שנתת לה.‬
‫יש מישהי שתפסה לך את העין, קפטן?‬
‫אני מחבב את זאת.‬
‫יש לה שם?‬
‫עדיין לא.‬
‫אני אקרא לה "נאיה".‬
‫כן. זו נאיה.‬
‫אז בסדר.‬
‫אם אף אחד כאן לא מכיר מכשול כלשהו,‬
‫אתה ונאיה תהיו יחד מיום זה ואילך.‬
‫אמן.‬
‫קדימה!‬
‫הצלחת?‬ ‫-כן.‬
‫זהו זה.‬
‫- היומנים של מיליוס? -‬
‫קדימה.‬
‫יש משהו?‬
‫כלום.‬
‫אין שום חיים כאן. לא ראיתי אפילו ציפור.‬
‫אף מקור מזון לכלבים.‬
‫מה עשית לזה?‬ ‫-מה?‬
‫לזה.‬
‫לא עשיתי כלום.‬ ‫-בטח עשית משהו.‬
‫זה כבר לא פועל. אתה אידיוט מוחלט?‬
‫הלך עלינו בלעדי זה.‬ ‫-קפטן, אני…‬
‫פשוט תתקן את זה.‬
‫בלי הפרימוס אנחנו חשובים כמתים, אתה מבין?‬
‫אתה מבין את זה?‬ ‫-תוכל להעביר את הקומקום, קפטן?‬
‫נצטרך לקצץ במנות בחצי מעתה והלאה.‬
‫תארוז מחדש את המזחלת שלך.‬
‫קדימה, אייברסן!‬
‫- יום 84 -‬
‫כעת, יש תיקון מסלול קל שעלינו לבצע.‬
‫קפטן.‬ ‫-כן, אייברסן?‬
‫דבר, בן אדם.‬
‫טוב, אין לנו אספקה.‬
‫האם יש שלב שבו אולי עלינו…‬
‫שעלינו מה?‬
‫להשלים עם זה ש…‬ ‫-להשלים עם התבוסה, אייברסן?‬
‫אתה רוצה לוותר?‬
‫זה קשה מדי?‬
‫מתגעגע הביתה?‬
‫לא, קפטן. זה…‬
‫יש לנו מפה. אנחנו נמצא את זה.‬
‫אבל זה לא יקרה אם נעמוד כאן ונדבר.‬
‫כן, אבל…‬
‫ונחזור לאלבמה עד אוגוסט.‬
‫אנחנו יורדים למזחלת אחת.‬
‫אייברסן.‬
‫אייברסן, תראה.‬
‫מה?‬
‫זה גלעד.‬
‫אני חושב שאתה צודק!‬
‫קפטן, הם היו כאן.‬
‫הם היו כאן, קפטן!‬
‫זה מחנה.‬
‫פמיקאן.‬
‫ומרק זנב שור, תראה.‬ ‫-רגע.‬
‫8 באוגוסט, 1907.‬
‫"בהיותנו ללא מזון נוסף לעצמנו ולכלבים,‬
‫עלינו לעזוב את המקום הזה‬ ‫ולעשות את דרכנו לעבר החוף‬
‫שם ניתן לצוד,‬
‫כך שנוכל לעשות את המסע‬ ‫בן 930 הק"מ חזרה לספינה."‬
‫לא היה להם אוכל, קפטן,‬ ‫אבל הם השאירו את זה.‬
‫"גילינו והשארנו הוכחה בגלעד הזה‬
‫לכך שתעלת פירי לא קיימת.‬
‫צוק נייבי מתחבר בקישור יבשתי להלפרין לנד,‬
‫ולכן עבודתנו כמעט הושלמה.‬
‫אנו מקווים להגיע לספינה לפני סוף ספטמבר,‬
‫עם כלבים או בלעדיהם.‬
‫לוטננט מיליוס-אריקסן,‬
‫ראש משלחת דנמרק לצפון-מזרח גרינלנד."‬
‫רוברט פירי והאמריקאים טעו.‬
‫זהו זה.‬
‫זו הסיבה שבאנו.‬
‫זה יפהפה, נכון?‬
‫יפהפה.‬
‫אני לא ממש מבין למה מה שמצאנו כל כך חשוב,‬
‫אבל כשאני רואה אותך מחייך, קפטן,‬ ‫כשאני רואה אותך צוחק…‬
‫גרינלנד היא אחת.‬
‫לארה"ב אין טענה לבעלות.‬
‫דנמרק תודה לך יום אחד, אייבר אייברסן.‬
‫הגיע הזמן לחגוג. תשים את המרק הזה.‬
‫אפשר ללכת הביתה עכשיו, אייברסן.‬
‫כמו ללכת מרומא למוסקבה ולחפש ערמת אבנים.‬
‫מה זה?‬
‫זה מה שהחבר'ה אמרו בספינה.‬
‫טוב, עכשיו תוכל להראות להם מי צדק.‬
‫הביתה, לאלבמה.‬
‫ואז לחיק הבית החמים.‬
‫- יום 132 -‬
‫אתה חושב שנוכל לאכול את הכבד?‬
‫השאר הוא עור ועצמות.‬
‫הוא לא יהיה רעיל?‬
‫מה, כי הוא מת מתשישות?‬
‫לא כדאי להסתכן.‬
‫אבל מה עם הדבר הזה‬
‫לגבי כפית כסף בכלי עם חומר רעיל?‬
‫היא משנה את הצבע.‬
‫בדיוק.‬
‫חבל שאין לנו משהו עשוי כסף.‬
‫יש לך כסף?‬
‫אכן.‬
‫מה?‬
‫מה יש?‬
‫אמרת שאין אף אחד שמחכה לך בבית.‬
‫שאתה נע בלי מטען.‬
‫זאת היתה מתנה.‬
‫טוב, בוא נעשה את זה.‬
‫איך זה צריך להיראות?‬
‫אני לא זוכר.‬ ‫-לא, אני גם לא זוכר.‬
‫זה צריך להיות ירוק?‬
‫אם זה רעיל?‬
‫כן. נראה לי.‬
‫נשמע נכון.‬
‫זה… לא ירוק.‬ ‫-זה יותר חום מאשר ירוק.‬
‫זה בהחלט לא ירוק.‬
‫לעזאזל!‬
‫כלבים מחורבנים!‬
‫לעזאזל.‬
‫קפטן!‬
‫תן לי את היד שלך!‬
‫אתה בסדר.‬
‫טיפלתי בזה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני לא מאמין שזה הדבר היחיד שנקרע.‬
‫טוב.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫חם לך מספיק, קפטן?‬
‫לאבד שני כלבים ככה.‬
‫זו היתה ההזדמנות שלנו.‬
‫מה?‬ ‫-הדוב.‬
‫בדיוק כמונו.‬
‫רעב לבשר.‬
‫אני מתגעגע אליהן.‬
‫למי?‬
‫לנשים.‬
‫גם אני.‬
‫לא ככה.‬
‫לחברתן, לחברת נשים.‬
‫הן שונות, נכון? הקולות שלהן, הריח שלהן.‬
‫אני מתגעגע לצחוק שלהן.‬
‫אני זוכר כשהייתי בן 16,‬ ‫ועמדתי להתגייס לצי,‬
‫סבא שלי שאל אם אבוא איתו לנמל קופנהגן.‬
‫חשבתי שנסתכל על ספינות, אז באתי,‬
‫ואפילו ארזתי ארוחת צהריים לשנינו,‬
‫אבל היו לו תוכניות אחרות.‬
‫הוא רצה לוודא שאני מוכן להפליג,‬
‫ובמילותיו, "להיות גבר".‬
‫אז הוא לקח אותי לרובע האורות האדומים‬
‫כדי להכיר לי נשים,‬
‫כדי לוודא שלא אחוש מבוכה במסעותיי.‬
‫פשוט זרמתי עם זה.‬
‫מצאתי את עצמי עם אישה מבוגרת יותר.‬
‫אני חייב להודות,‬
‫שהיא הרחיבה מאוד את הידע שלי.‬
‫כשאני הייתי בן 16,‬
‫אבא שלי לקח אותי לבית החולים,‬
‫למחלקת מחלות המין,‬
‫כדי להראות לי את ההשלכות הקשות‬ ‫של התנהגות כזאת.‬
‫זה היה ממש דוחה.‬
‫קפטן?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫קפטן, תפסיק.‬
‫מה אתה עושה? תפסיק.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אנחנו חייבים לנסוע בלי מטען‬ ‫אם ברצוננו להצליח.‬
‫נשאיר מאחור כל מה שלא חיוני לחלוטין.‬
‫יש עוד 320 ק"מ עד לספינה.‬
‫- יום 164 -‬
‫צריך לחצות כאן.‬
‫מה?‬
‫למה אי אפשר ללכת מסביב?‬ ‫-לא יהיה לנו זמן.‬
‫צריך להקים גלעד.‬
‫אתה לא חושב שנצליח להגיע, נכון?‬
‫אם לא נצליח, נאבד הכול.‬
‫לפחות, אם ההוכחה והיומנים שלנו‬ ‫יישמרו כאן בגלעד,‬
‫ניתן יהיה למצוא אותם.‬
‫יופי.‬
‫אייברסן.‬
‫אנחנו נצליח.‬
‫זה מה שקרה למיליוס-אריקסן, נכון?‬
‫בוא נלך.‬
‫מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫אני רק צריך לשכב לרגע.‬
‫קום. קדימה.‬
‫קדימה. קום.‬
‫קום.‬
‫תראה.‬
‫זו האלבמה!‬
‫חזרנו!‬ ‫-חזרנו!‬
‫חזרנו!‬
‫הטיילים חזרו!‬
‫הכו בפעמון!‬
‫הוא על היבשה.‬ ‫-מה?‬
‫התורן, הוא על היבשה.‬
‫אבל איפה הספינה שלי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הם בנו בקתה בעזרת חלקים מהספינה.‬
‫הלו?‬
‫-הלו?‬
‫לא, הם נטשו אותנו. הם נטשו אותנו!‬
‫לא!‬
‫פשוט עזבתם?‬
‫לא היתה לנו ברירה, אדוני.‬
‫האלבמה נהרסה בידי הקרח.‬
‫היינו חייבים לעזוב כשהיתה לנו הזדמנות.‬
‫השארנו די מזון שיספיק לשנה לפחות.‬
‫נתפלל שהם יצליחו לחזור.‬ ‫-הם רוצים יותר מאשר תפילות.‬
‫אתם מבקשים מהממשלה לממן‬ ‫עוד ניסיון חילוץ. נכון?‬
‫לוטננט לאוב, זה לא הביקור הראשון שלך‬ ‫באזור הארקטי, נכון?‬
‫לא, אדוני. זה היה הרביעי.‬
‫ולוטננט יורגנסן?‬
‫פעם רביעית גם שלי.‬
‫ומי האדם הזה, אייבר אייברסון?‬
‫המכונאי שלנו, אדוני.‬
‫הוא לא מופיע ברשימת הצוות המקורית.‬
‫לא. הוא הצטרף לאלבמה ברייקיאוויק.‬
‫ואיך מכונאי נבחר ללוות את מיקלסן‬
‫במסע המזחלת השני?‬
‫הוא התנדב.‬
‫התנדב.‬
‫היה לו ניסיון כלשהו כחוקר באזור הארקטי?‬
‫לא, אדוני.‬
‫זו היתה הפעם הראשונה שלו באזור הארקטי.‬
‫אז, שלושה מתים בסיבוב הראשון,‬ ‫ועכשיו שניים נוספים בניסיון חילוץ.‬
‫אדוני, האין הוכחה לכך שהם…‬
‫הוכחה?‬
‫אף אחד אף פעם לא מביא הוכחה.‬
‫שניכם ידעתם שסיכויי ההצלחה היו מינימליים,‬
‫ועוד פחות מכך כשמרשים לטירון חסר ניסיון‬
‫להתנדב למוות מוקדם.‬
‫אני פשוט לא יכול להצדיק הוצאה נוספת‬ ‫על עוד משימה חסרת תוחלת.‬
‫אדוני השר, אף אחד לא רוצה לבזבז‬ ‫כספים ממשלתיים.‬
‫אדוני!‬
‫ספינת צייד לווייתנים חילצה אותנו.‬
‫אולי אם נכריז על פרס…‬
‫תודה, לוטננט.‬
‫- יום 242 -‬
‫יהיה בסדר.‬
‫באמת?‬
‫ספינה תגיע.‬
‫אני לא מאמין שהם נטשו אותנו.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ואיך זה קרה?‬
‫ספינה חולפת אספה אותם.‬
‫ואותו הדבר יקרה לנו.‬
‫ואם לא?‬
‫זה יקרה.‬
‫הם חושבים שאנחנו מתים.‬
‫אף אחד לא חושב שאנחנו מתים.‬
‫בשנה הבאה, בסוף הקיץ,‬
‫תגיע ספינה.‬
‫יש לך את הגלויה?‬
‫דמיין אם הן יכלו לראות אותנו עכשיו.‬
‫כנראה עדיף שהן לא יכולות.‬
‫מה היית עושה אם בחורה‬ ‫היתה פתאום הולכת לעברנו‬
‫על פני הקרח?‬
‫זה לא יקרה.‬ ‫-לא, אבל מה אם כן?‬
‫אבל איך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי בעזרת כדור פורח.‬
‫כמו סלומון אנדרה.‬
‫האיש הזה שנעדר?‬ ‫-כן. פגשתי אותו פעם.‬
‫הייתי בן 15.‬
‫הלכתי כל הדרך‬ ‫מקופנהגן לגטבורג כדי לראות אותו.‬
‫הוא עמד להטיס את הכדור הפורח שלו‬ ‫לקוטב הצפוני.‬
‫רציתי להצטרף למשלחת שלו.‬
‫בגיל 15?‬
‫הוא בטח שמח מאוד לפגוש אותך בגיל 15.‬
‫הוא הסביר לי שאני צעיר מדי,‬
‫אבל אז הוא מימן לי‬ ‫את כרטיס הרכבת חזרה לקופנהגן.‬
‫אני מניח שבמובן מסוים,‬
‫הוא הציל את חיי.‬
‫תראה מה מצאתי.‬
‫אבל זה שבור.‬ ‫-חבל.‬
‫אני מבין.‬
‫בבקשה.‬
‫אייבר.‬
‫כן?‬
‫אנחנו צריכים לחזור.‬
‫לגלעד.‬
‫להביא את היומנים ואת ההוכחה.‬
‫אם דוב ימצא את זה…‬
‫אסור היה לנו להשאיר את זה.‬ ‫-עכשיו?‬
‫אנחנו צריכים להיות כאן בחזרה‬ ‫כשהים ייפתח שוב.‬
‫באמת?‬
‫- אלבמה -‬
‫קפטן.‬ ‫-כן?‬
‫אתה חושב שכדאי שנשאיר פתק?‬ ‫-לא, אייבר.‬
‫כפי שאמרתי לך, נחזור לפני שהקרח יישבר.‬
‫כן, אבל זה 320 ק"מ לשם ו-320 ק"מ חזרה.‬
‫למען השם, אפשר פשוט ללכת?‬
‫נניח שזה נכון.‬
‫זה לא נכון.‬
‫טוב, נניח שכן.‬
‫זה לא.‬
‫אומרים שיש אמת בכל חלום.‬
‫טוב, אני מקווה לטובתך‬ ‫שאין אמת בחלומות שלי.‬
‫כלומר, לא נוכל לחזור ככה.‬
‫תאר לך שנחזור לקופנהגן.‬
‫"אה, חזרתם!‬
‫כל הכבוד! איפה העבודה שלכם?"‬
‫"אני מצטער, אדוני. היא נאכלה על ידי דוב."‬
‫תאר לך את הבושה.‬
‫- יום 439 -‬
‫לא.‬
‫לעזאזל. אוי לא.‬
‫לא!‬
‫אז מה לדעתך גרם לזה?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-לא?‬
‫אני לא יודע.‬
‫דוב.‬
‫כן.‬
‫אומרים שיש אמת בכל חלום, אייברסון.‬
‫אומרים שיש אמת בכל חלום.‬
‫אתה רואה את זה?‬
‫זה…‬
‫לא, לא יכול להיות.‬
‫זה זה, קפטן? זה…‬
‫זאת המכונית?‬
‫של משלחת דנמרק?‬
‫זה קרוסלי!‬
‫זה מגוחך.‬
‫זה באמת קרוסלי.‬
‫- יום 471 -‬
‫תיזהר מהסלע הזה.‬ ‫-כן.‬
‫קפטן.‬
‫מה?‬ ‫-קפטן, יש כאן מישהו.‬
‫הלו?‬
‫"23 ביולי, 1911.‬
‫חיפשנו אחר…‬
‫איינר מיקלסן.‬
‫אין סימן.‬
‫ג'וזף מוצפלדט.‬
‫ברגן."‬
‫יכול היה להיות גרוע יותר.‬
‫קדימה, תגיד את זה.‬
‫להגיד מה?‬
‫אני רק אומר שהיה יכול להיות גרוע יותר.‬
‫מה היה יכול להיות גרוע יותר?‬
‫אני רק אומר…‬
‫שאם אנחנו…‬ ‫-אל תתחכם, אייבר.‬
‫אני יודע מה אתה רוצה לומר.‬
‫כן, היינו צריכים להשאיר פתק מזוין!‬
‫אדוני השר, כשהמלחים מצאו את הבקתה,‬ ‫היא היתה אטומה בקרשים.‬
‫- לזכרו של איינר מיקלסן -‬
‫לא השארנו אותה כך. מישהו היה שם.‬
‫כן, הבקתה.‬
‫אכפת לך שנדבר בזמן שנלך?‬
‫כלל לא.‬
‫אני יודע שאתה איש עסוק מאוד.‬ ‫-עסוק?‬
‫תודה. נראה שהמדינה כולה מתחננת לנדבות.‬
‫ואז יש את עניין גרינלנד הזה,‬
‫שבו עלינו לשכנע את אזרחי המדינה‬
‫שיש עדיין צידוק פיננסי‬ ‫למימון המושבות העלובות הללו,‬
‫וכמובן שאין,‬
‫בשעה שאנו מנסים לשכנע את שאר העולם‬
‫שעוד יש בידינו שליטה כלשהי.‬
‫כואב לך?‬
‫אני אשרוד.‬
‫יפה.‬
‫בכל מקרה, העניין הזה של חילוץ מיקלסן.‬
‫אנחנו מעריכים ומבינים‬ ‫את חשיבות העבודה שהוא ביצע,‬
‫כמובן.‬
‫האמריקאים, הם נואשים.‬
‫תוקעים את הדגלים הקטנים שלהם בקרח בכל מקום‬
‫והפירי המנוול הזה‬ ‫תובע לעצמו את הקוטב הצפוני.‬
‫לא נוכל להרשות זאת. זה מגוחך.‬
‫אני משוכנע שהקפטן השיג את הראיות.‬
‫אבל אתה לא יודע לבטח, נכון?‬
‫אתה גם לא יודע לאן בארץ הענקית הזאת‬ ‫עלינו לשלוח משימת חילוץ.‬
‫אני יודע שקשה לך להשלים עם זה.‬ ‫-הם לא ישרדו שנה נוספת.‬
‫אם לא נביא לשם ספינה‬ ‫לפני שהקרח יקפא בקיץ הבא,‬
‫לא רק שבכך נוותר עליהם,‬ ‫אלא גם נוותר על גרינלנד.‬
‫כבר הצענו פרס נדיב מאוד.‬
‫לא אוכל לעשות יותר מזה.‬
‫כעת, אני מצטער, לוטננט.‬
‫נגמר הזמן.‬
‫אבל היית עושה זאת, קפטן?‬ ‫-בכנות, אני לא יודע, אייבר.‬
‫זה לא מתאים לך.‬ ‫-מה?‬
‫לא לדעת מה אתה רוצה.‬
‫בעצם, נוכל לרדת מזה?‬
‫זה נושא‬
‫די קודר.‬
‫זה חג המולד הראשון שלנו כאן בבקתה?‬
‫שני.‬
‫שני?‬
‫כן, השני בבקתה.‬
‫השלישי בגרינלנד.‬
‫חג מולד שמח, אייבר.‬ ‫-חג מולד שמח, קפטן.‬
‫אגיד לך מה אני יודע לבטח.‬
‫אני יודע שכל עוד היו לך ידיים,‬ ‫לא הייתי מסוגל…‬
‫או לכל הפחות אצבעות…‬
‫כן, אני לא אוהב לדבר על זה,‬ ‫או לחשוב על זה,‬
‫אבל בשבילי,‬ ‫ידיים הן מה שמפריד אותנו מהחיות.‬
‫כי בעזרתן אנחנו יכולים לעשות‬ ‫כל מה שחיות לא יכולות.‬
‫אז אם היית מסיר את ידיי לפני שמתתי?‬
‫בלי ידיים.‬
‫כן, אז… כן, הייתי אז אוכל אותך בשמחה.‬
‫אני יכול רק לומר…‬
‫אז…‬
‫לחיי התקווה.‬
‫- יום 793 -‬
‫אתה בסדר, קפטן?‬
‫כאן!‬
‫היי!‬
‫זה בסדר.‬
‫נאיה?‬
‫התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫גם אני.‬
‫קפטן, מתחיל להיעשות כאן קר. תחזור פנימה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫קפטן, יש לך…‬
‫אה, כן.‬
‫יבלת מנוולת.‬
‫זה היה שווה את זה?‬
‫זה מה שרצית?‬
‫יש עוד זמן, נכון?‬
‫לספינה?‬
‫כן.‬
‫שמישהו יבוא.‬
‫הקרח עוד לא בלתי עביר לחלוטין, נכון?‬
‫אני אלך להסתכל בכל מקרה.‬
‫המים בדיוק רתחו.‬
‫אני דואג לו.‬
‫הוא נראה בסדר.‬
‫כולנו "נראים" בסדר.‬
‫אבל בפנים…‬
‫הוא לא אותו הדבר.‬
‫אני חושב שזה השפיע עליו קשה.‬
‫אני חושב שהוא מאשים אותי‬
‫על כך שפספסנו את הספינה.‬
‫אנחנו צריכים להשגיח עליו,‬
‫לוודא שהמצב לא יידרדר.‬
‫אתה מאמין ברוחות רפאים, קפטן?‬ ‫-רוחות רפאים?‬
‫כאילו… אנשים מתים שעוד נמצאים כאן?‬
‫אל תהיה שוטה.‬
‫פגשתי את סבא שלי קודם.‬
‫סבא שלך?‬
‫כאן?‬
‫לא. במעלה הגבעה.‬
‫מה זאת אומרת, פגשת אותו?‬
‫חשת בו? חשת בנוכחותו?‬
‫לא.‬
‫אני לא בטוח.‬
‫אני חושב שהוא נפטר‬
‫בזמן שהיינו כאן.‬
‫זה לא בהכרח אומר שהוא מת.‬
‫לא. אולי לא.‬
‫אני מצטער. אני ממש מצטער.‬
‫לא התכוונתי…‬ ‫-לא.‬
‫אם יש משהו שאוכל לעשות…‬ ‫-אני יודע.‬
‫אתה תמיד כאן.‬
‫ומה אם לעולם לא תחזור הביתה?‬
‫היה לך הכול.‬
‫התכוונו להתחתן.‬ ‫-לא היתה לי ברירה.‬
‫לא ראיתי דרך אחרת.‬ ‫-מישהו אחר יכול לעשות את זה. למה אתה?‬
‫אף אחד אחר לא היה יכול לעשות את זה.‬
‫לא יודע למה זה היה חייב להיות אני,‬ ‫אבל כך זה היה. זה תמיד עמד להיות אני.‬
‫ומה לגבי אייבר?‬
‫היתה לו ברירה?‬
‫הוא התנדב. הוא הכיר את הסכנות.‬
‫אתה יודע שאף אחד לא בא לחלץ אתכם, נכון?‬
‫אני יודע.‬ ‫-אתה יודע?‬
‫אני יודע.‬
‫אסור היה לי לעזוב אותך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מה יש?‬
‫הדבר הזה. הוא דוחה.‬
‫אל תדבר שטויות. תן לי לראות.‬ ‫-לא.‬
‫צא החוצה. צא החוצה!‬
‫אייבר?‬
‫אייבר!‬
‫לא.‬
‫אני מצטער!‬
‫תנקז לי אותה.‬ ‫-מה?‬
‫תנקז לי אותה.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-בבקשה.‬
‫בפנים.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אל תזוז.‬
‫פשוט תעשה את זה!‬
‫בסדר.‬
‫שלוש,‬
‫שתיים,‬
‫אחת.‬
‫יש!‬
‫בוקר טוב, קפטן.‬
‫ישנת במשך שעות.‬
‫חלמתי.‬
‫הייתי בבית.‬
‫זה נחמד בשבילך.‬
‫מה מצב הצוואר?‬
‫אני מבין.‬
‫גם לי היה חלום.‬
‫אני כמעט מרגיש אשם בקשר אליו.‬
‫אני יודע שבחרת בה,‬
‫אבל אני מניח שאתמול בלילה‬ ‫היא החליטה לבחור בי,‬
‫אם אתה מבין אותי.‬
‫ראית את העקבות בחוץ?‬
‫אני אלך לבדוק. אולי זה ארנב או משהו.‬
‫אני לא רוצה לדעת.‬
‫זה היה רק חלום.‬
‫אני לא רוצה לדעת.‬
‫אני אהרוג אותו.‬
‫אתה לקחת אותה. אתה לקחת אותה!‬
‫קפטן.‬
‫תפסיק!‬
‫היא היתה שלי!‬ ‫-זה בסדר.‬
‫שלי!‬ ‫-זה בסדר.‬
‫קפטן, זה לא אמיתי.‬
‫תירגע.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫לא.‬
‫קפטן, תניח את זה.‬ ‫-אל תעשה את זה!‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫תירגע.‬
‫אל תעשה את זה. זה לא אמיתי.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫אל תעשה את זה!‬ ‫-תניח את הרובה.‬
‫איינר, תפסיק!‬ ‫-זה לא אמיתי!‬
‫תניח אותו! תניח את הרובה!‬
‫תניח אותו!‬ ‫-איינר, תפסיק! לא!‬
‫לא!‬
‫רק…‬
‫יצאתי מדעתי?‬
‫אני לא…‬
‫אני מצטער, אייבר.‬
‫זה לא קרה.‬
‫אוקיי?‬
‫כמה אוכל נשאר לנו?‬
‫לא הרבה.‬
‫תחמושת?‬ ‫-היו לנו שתי מחסניות.‬
‫אתה רואה משהו?‬
‫לא.‬
‫זה דוב!‬
‫איפה הרובה?‬
‫בצריף האחסון!‬ ‫-מה?‬
‫תעשה רעש.‬
‫אתה חושב שהוא הלך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫- יום 865 -‬
‫אייבר?‬
‫אייבר.‬
‫הדוב.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫הזדמנות אחת. ירייה אחת. אל תפספס.‬
‫בסדר.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אוקיי. היי.‬
‫תן לי את הנשק שלך.‬
‫אתה בטוח.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתם הולכים הביתה עכשיו.‬
‫מהי המשימה הכי חשובה עבור מגלה ארצות?‬
‫- מיקלסן ואייברסן חולצו.‬ ‫הוכחה שגרינלנד היא אחת. -‬
‫כשנוסעים לארצות חדשות‬ ‫כדי לגלות חלקים חדשים בעולם,‬
‫המשימה היא לוודא שממצאי התגליות שלכם‬
‫ישובו הביתה בשלמותם,‬
‫איתכם או בלעדיכם.‬
‫אחרת הכול היה לשווא.‬
‫הדם, היזע והדמעות היו לשווא.‬
‫בניגוד לחברי העיתונות הדנית הנכבדים,‬
‫אנו בממשלה הדנית לא פקפקנו ולו לרגע‬
‫שקפטן מיקלסן ישוב הביתה בריא ושלם.‬
‫מילאנו את חלקנו בהבטחת‬ ‫חזרתו של גיבור דני בבטחה.‬
‫יש שם המון אנשים.‬
‫זוכר את הספינה ההיא?‬
‫הטיטניק?‬
‫היא טבעה בשיט הראשון שלה.‬
‫רצית לעבוד עליה.‬
‫מזל.‬
‫תמיד היה לי מזל.‬
‫לא.‬
‫אני בר המזל.‬
‫לא הייתי עומד כאן לולא אתה.‬
‫תודה לך, אייבר.‬
‫בהתבסס על הממצאים שהוחזרו אלינו‬ ‫בידי קפטן איינר מיקלסן,‬
‫ארצות הברית הכירה בכך‬
‫שפירי לנד אינה אי,‬
‫אלא חלק מגרינלנד.‬
‫אייבר.‬
‫כן?‬ ‫-יש אישה שעומדת שם?‬
‫כן.‬
‫קפטן.‬
‫לעונג רב הוא לי…‬
‫ברכותיי, רבותיי.‬
‫תודה.‬
‫…להיות הראשון שיברך על חזרתם‬
‫של הגברים שהפכו את הבלתי אפשרי לאפשרי.‬
‫זה אייבר.‬
‫אייבר אייברסן.‬
‫נעים לי מאוד, מיס…‬ ‫-הולם.‬
‫נאיה הולם.‬
‫נעים מאוד להכירך, מיס הולם.‬
‫ואותך.‬
‫קפטן איינר מיקלסן‬
‫ואייבר אייברסן.‬
‫לכו. הם מחכים לכם.‬
‫הם חזרו, אני מבטיח לכם.‬
‫אדוני השר. אייבר אייברסן.‬ ‫-תודה, אדוני.‬
‫- איינר מיקלסן ונאיה הולם‬ ‫נישאו שנה לאחר מכן -‬
‫- הוא הקדיש את חייו לגרינלנד -‬
‫- אייבר אייברסן לא דרך שוב באזור הארקטי -‬
‫- איינר ואייבר נותרו חברים כל חייהם -‬
‫- מבוסס על הספר "שניים נגד הקרח"‬ ‫מאת איינר מיקלסן -‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬