NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
БЕЗДРОТОВУ МЕРЕЖУ ПІДКЛЮЧЕНО
Гей, Тобзе. Тікати — значить, тікати.
-Не дуріймо. -Заспокойся.
Жебракувати на цій станції недозволено.
Просимо відвідувачів не заохочувати такої поведінки.
БЕЗДОМНА Й ГОЛОДНА
Пробачте. Це ваше?
Так, дякую. Ви мене врятували.
Даруйте.
Дякую.
НІЩО НЕ ПРАВДА УСЕ ДОЗВОЛЕНО
-Анґусе. -Не говори.
Анґусе!
Якого біса?
Я ПРИХОДИВ
Обережно!
-Босе, ми закінчили? Я спраглий. -Так. Майже.
ҐРАФІТІ-ВАНДАЛ «Я ПРИХОДИВ» АТАКУВАВ ЧЕРГОВУ ДОМІВКУ
Постеж за інструментом. Піду віділлю.
Гаразд.
Цим лондонським полуднем ви слухаєте Tears for Fears.
Агов?
СУДДЯ
ТОБІ
-Вам допомогти? -Пробачте.
Я шукав туалет.
У вітальні?
Він там, ліворуч.
Це ваш старий?
Так.
Ви з ним схожі.
ВІДСТАВКА СУДДІ ВИСОКОГО СУДУ СКОЛИХНУЛА СУДОВУ СПІЛЬНОТУ
Привіт!
-Пахне смачно. -Ти запізно.
Була в лікаря.
Усе добре?
Так. Просто перевірялася.
Як твій день?
Нормально.
Ось, поглянь.
Я сьогодні був у судді вдома. Дивись.
І в нас таке буде?
У Лондоні? Не на зарплату судді, любий.
Можливо, багата родина. Хто він?
Гектор Блейк.
Філіп, мій викладач, учився з ним.
-Його називали святий Блейк. -Он як?
Будучи адвокатом королеви, він представляв біженців,
і безкоштовно.
Може, ти б його попросив глянути мою дисертацію?
Може, попросиш Філіпа?
Довбень!
Це образлива лексика.
-Образлива? -Чому ти ображаєш?
-Це не образливо. -Ні?
Що ж, погано. Бо тепер ти мене не позбудешся.
І чому це?
Я маю новини.
-Підловив. -Так.
Так, брате.
-Порядок? -Так.
Мені треба поїсти.
Бро, це чиста обдиралівка.
Не хвилюйся, я пригощаю. З тунцем і сиром?
-Дякую, любий. -Будь ласка, сонечко.
Я читав про того суддю. Його родина — тверді колонізатори.
Його батько мав фабрику, критикував деколонізацію…
Люди його кличуть святим.
Це публічний трюк. Знаєш навіщо? Гектора призначили суддею Високого суду,
але він пішов, бо суд «надто білий і елітарний»,
розізливши Лорда-канцлера, і потім бац — він знов у новинах.
Можливо, він намагається виправити вчинки родини.
Чи відвернути увагу.
Дивись.
Це слонова кістка.
Він дуріє через імперіалістичне лайно. Це зараз незаконно.
Це просто антикварна річ.
Ти на чиєму боці?
Слухай…
Я більше не можу.
Наз вагітна.
-От дідько. -Так!
-Я знаю. -Вона ж не лишить дитину?
Звісно, лишить, бляха.
Ми обоє раді.
Знаю, це трохи неочікувано…
Неочікувано?
Хто заводить дитину у 23?
Твоя мама?
Вона не рахується.
Йо, слухай.
Це все змінює.
Я більше не можу на місії. Розумієш?
Я в поліції на радарі, і я не можу ризикувати знов у тюрму.
Більше жодної тюрми. У нас годинниковий механізм.
Я ж не можу сам.
Знаю, але, можливо, варто припинити.
Райтинг — це твоє, Джамілю. Боротьба із системою, пам'ятаєш?
Кинути боротьбу, бо в тебе буде дитина?
Але чого ми досягли?
-Показали, що дістанемо їх. -Ні.
Ми можемо зайти до них коли захочемо.
Так, ми це показали. Рухаймося далі.
Ти навіть не хочеш дитини. Ти це заради неї.
Тобі, пішов ти.
Джею, ти не можеш мене кинути.
-Бро, ти мені потрібен. -Ні, бро.
Я потрібен своїй дитині. Так?
Він не ростиме так, як росли ми.
Слухай, якщо хочеш писати й далі, роби це,
але мене не вплутуй.
Дуже дякую.
Пробачте, пане, можна мені це із собою?
І чого ви хочете?
Це не має значення.
Файзеле, від медичної освіти у вас сильна тривожність.
Ви млієте, коли бачите кров.
То треба брати себе в руки.
Я маю жити їхньою мрією.
Так робить гарний син.
Втілює батьківське бачення майбутнього.
А ваше бачення майбутнього? Яким би воно виглядало?
Комп'ютери.
Я люблю комп'ютери,
але батьки хочуть сина-лікаря,
тому це не варіант.
Я б сказала, що батьки не розділяють вашого бачення,
а не що це не варіант.
Моя мама працювала кожну годину, відведену богом у цій країні,
щоб дати мені й сестрі краще життя.
Це задача батьків.
Ми на це підписуємося.
Винагорода за це — щастя дітей.
Вони розчаруються, якщо я кину.
Мама цього не переживе.
А ви не хочете робити мамі боляче.
Ні.
Натомість ви робитимете боляче собі?
Мораль мертва.
Більше ніхто нічого не робить з реальних або значущих причин.
Усі лише вдають,
що вони беруть участь у русі соціальної свідомості,
але це все нещиро.
Можливо, час подивитися на себе як на особистостей
і прийняти трохи відповідальності,
бо справжні зміни мають іти знизу.
Так ось, про змістовні й беззмістовні дії,
поговорімо про теґерів «Я приходив».
Після місяців відсутності вони повернулися тривожити багатих.
За три місяці вони побували у двох заможних домівках.
Але що їх витягло з дрімоти, і чи це взагалі вони?
Та спершу натисніть кнопку «підписатися» внизу.
Агов?
Тобі, я вдома!
Тож Рейве, ви художник ґрафіті.
Райтер. Райтер ґрафіті.
-Що ви скажете про «Я приходив»? -Вони кляті аматори.
Я чув, це навіть не одна банда.
Може, черговий йолоп з балончиком удає героя.
Ґрафіті належить вулицям. Публічним місцям. Згодні?
До людей не вдираються, ким би вони не були. Це табу.
Цікава думка,
бо вони націлені на певних людей.
Хіба це не «пішли ви» системі?
А якщо так, хіба це не суть руху ґрафіті?
Нє, чувак. На кого вони націлені?
Того місяця був банкір. Як оригінально.
Хто наступний? Довбаний Тоні Блер?
Та ти знущаєшся.
Тобі?
Тобі!
Ти не бачив пульт управління? Я лишила на видному, нормальному місці.
Це що, уже третій загублений? Не розумію.
І тобі привіт, матінко.
Я віталася. Ти мене не чув.
Допоможеш пошукати?
Може, всесвіт каже тобі
кинути дивитися, як голодні до слави недозірки продають душі?
Пробачте, пане Високочолий. А чого ви сьогодні навчилися на ютубі?
Розв'язали проблеми світу?
Клас. Гаразд, мені час.
Чекай. Куди?
Гуляти.
Спершу прибереш кухню? Там катастрофа.
-Приберу коли повернуся. -Не сильно напивайся!
НАЛАШТУВАННЯ WI-FI
WI-FI ВВЕДІТЬ ПАРОЛЬ
БЕЗДРОТОВУ МЕРЕЖУ ВІДКЛЮЧЕНО
Старий дурень.
Довбаний член.
Звеш себе поліцейським? Ви ж маєте бути у формі.
Я весь час за письмовим столом. Яка форма?
-Перерву? -Так, будь ласка.
Гаразд.
Моя дочка-підліток у телефоні менше залипає.
ІНТЕРНЕТ-ЗВ'ЯЗОК ВТРАЧЕНО. ОХОРОНА ПІД ЗАГРОЗОЮ.
Я маю йти.
Що сталося?
Сигналізація.
Хочеш, відправлю наряд перевірити?
Ні, це пожежна сигналізація вдома.
Поїду подивлюся. Пограємо іншим разом.
Гаразд. Повідом, що там.
Боже!
ОХОРОНА РОЗУМНОГО ДОМУ ПІДКЛЮЧЕННЯ ДО МЕРЕЖІ
ВХІДНИЙ ВИКЛИК ВІЛЬЯМ РОЙ
Так, Вільяме.
Дякую, що подзвонив. Ні, усе добре. Хибна тривога.
Наче домовик бешкетує.
Іноді технології занадто розумні.
Стривай.
Усе добре?
Так, усе нормально.
Ще раз пробач за сьогодні. За тиждень у той самий час?
Навіщо ти прийшла?
Будь ласка, іди.
-Поговорімо. -Поговорити?
-Ми родина. -Більше сюди не приходь. Іди.
-Ні, я не хочу йти. -Ти розбила нашу сім'ю!
-Забирайся. -Що це?
Забери свої речі.
-Іди. Геть з моїх очей! -Гей!
-Геть! -Забирай речі й іди.
-Ганьба тобі! -Припиніть, вона вагітна!
А ти! Ти зруйнував їй життя. Забирай її!
Тобі?
Треба поговорити.
Люба, зайдеш? Я за секунду приєднаюся.
Так.
Зараз не найкращий час. Наз сказала…
Джею, сталося дещо погане, і я не знаю, що робити.
Я вдерся в дім судді. Той, що ми вели кілька місяців.
Ні.
І там я побачив…
Не знаю, що я побачив. Ти послухаєш хвилину?
Ні, слухай мене. Я не хочу цього чути.
Не божеволій. Ти казав, я можу продовжити писати.
Так. І не вплутувати мене.
Слухай, у що б ти там не вв'язався, це не моя проблема.
Ти сам по собі.
Джею.
Чого він хотів?
Звичайна драма Тобі.
ТЕЛЕФОН
-Невідкладна допомога. Хто вам потрібен? -Поліція.
Боже, хлопці, що тут таке?
Боже, нічого, ми тут просто тусуємося.
Та я чую.
Я маю встановити, хто пограбував крамницю через дорогу, але боже, не знаю.
Боже, відстій, що твій Рік тебе змушує.
Він не мій Рік. Він мій напарник. Боже.
Можливо, форма все змінює.
Хто я такий, щоб казати? Але ти схожий на підлабузника.
Ще раз назви мене підлабузником!
-Ну ж бо. -Показати, як я малюю на стіні?
Це були Мортітаун Локос. Це Мортітаун Локос.
Ти знаєш, скільки кодексів порушив?
Боже, Ріку, та що мені знати? Сідай у кляту тачку.
Морті…
ПОЛІЦІЯ
Офіцери, чим можу допомогти?
-Сер Гектор Блейк? -Так.
Дозволите увійти?
Я б попросив роззутися.
О, прошу. Це явний абсурд.
Якийсь підліток занудьгував. У них забагато вільного часу.
Хто міг би обрати вас ціллю для такого звинувачення?
Я був суддею, тож такі можуть бути.
Офіцери, пригостити кавою?
-Ні, дякую. -Так.
-Яку вам? -З молоком.
-Пане, тут живе хтось іще? -Ні, лише я.
…Ріки працюють за частину зарплат боса, хоча вони й ідентичні…
Тут є підвал?
-Так. -Можна оглянути?
Я повідомлю Вільяму Рою,
як старанно його офіцери перевіряють дзвінки ненормальних.
Він не вважатиме це марнуванням часу поліції.
Він ваш суперінтендант, так?
І гарно грає у сквош. Не дає мені розслабитися.
Офіцери, я все розумію. Ви виконуєте свою роботу.
Дякуємо, пане.
Ні, не йдіть!
Безхребетні мусори!
Тобі!
Тобі, відчиняй!
Що?
Безлад у кухні.
Чому ще не прибрано?
-Мамо, чесно. У мене був хріновий день. -Правда? І чим ти займався?
Іди на хрін.
Перепрошую?
-Куди це ти зібрався? -Геть звідси.
Мені зараз не до цього лайна.
Ні, зараз ти підеш і прибереш у кухні.
Вона вчора не прибралася чарівним чином,
або позавчора, або до того!
Мамо, дякую, що прибираєш за мною. Я це ціную.
Знаєш що? Віддай мені ключі.
Що? Що ти робиш? Як я зайду назад?
Зайдеш, коли почнеш поважати мене
й не заходитимеш у мої двері як кіт.
У твої двері? Цю хату купив тато. Не пам'ятаю, щоб ти її якось заслужила.
Тобі… Я не…
Можеш віддати гроші, що він мені лишив, і я звідси здрисну, залюбки.
Мамо, це мої гроші!
Я вже казала. Ти не готовий ними розпоряджатися.
Бляха, мені 23! Дай мені жити своїм життям!
Саме так. Тобі 23, і чого ти досяг?
Ти кидав усе, що починав.
Музику, коледж мистецтв, універ. На роботі довше тижня не втримуєшся.
Я щодня працюю з дітьми, чиє становище набагато гірше за твоє,
але вони відчайдушно за щось борються.
А ти…
Ти не уявляєш, за що я борюся.
Не чекай на мене.
Дурна…
Пішла ти!
Гей.
Не хвилюйся.
Я тобі допоможу.
Але часу обмаль.
Так.
Будь тут, але тихо.
Ні.
Будь ласка.
Глянь на мене.
Я тебе звідси витягну.
О боже мій. Ти обмочився?
От лишенько.
Це весь час продовжується.
Я цього не митиму. Ти сам митимеш.
Що ти наробив.
Мене переповнюють відчуття. Я так тобою пишаюся.
Це моє свято відмінності.
Це просто неймовірно.
Відгалуження рисового паперу виконані просто чудово.
Які крихітні букви й цифри.
Мені подобається. Нагадує щось із мультику «Жовтий підводний човен».
Я такого торта ще не бачила. Думаю, ніхто з нас не бачив.
Так, я дзвонила. Телефон відключений.
Повідомиш, якщо він вийде на зв'язок?
Дякую.
-Привіт. Пробач. -Здрастуйте. Нічого.
Я обдзвонюю всіх його друзів, раптом хтось щось чув.
Правда? Не знав, що він мав друзів.
Вибачте.
Це…
-Пробачте. -Детективка-сержантка Елла Ллойд.
Джаміль Аґассі. Джей. Один з друзів Тобі.
Оскільки минуло 72 години, відколи хтось бачив чи чув Тобі,
це вже справа про зникнення.
У вас є причини думати, що Тобі могло щось загрожувати?
Ні. Він гарний хлопець. Я…
Гадаю, він хоче мене покарати. Ми посварилися, перш він пішов геть.
-Ви не казали, через що сварилися. -Та як завжди. Гроші, його тато.
-І де його батько? -Помер.
Він був старий.
Він усе одно майже не був з нами. Тобі його ледве знав.
А коли бачилися ви?
Не знаю. Кілька місяців тому.
Пані Нілі каже, ви найкращі друзі. Майже як брати.
Так. Так і є.
Найкращим друзям не бачитися місяцями — якось дивно.
Так. Я чекаю на дитину, тому я трохи відволікся.
Гаразд.
У нас є свіже фото Тобі, а у вас є мої координати.
Я буду вашим контактом. Згадаєте щось іще — повідомте мені.
-Дякую. -Не треба проводжати.
Ти щось знаєш, так?
Ні.
-Алло. -Йо, Тобзе…
Попалися. Лишіть повідомлення. Не обіцяю, що передзвоню.
Йо, Тобзе…
Якого біса ти робиш?
Подзвони.
НАЗ
УЖЕ ПІЗНО, А ТЕБЕ НЕМАЄ. ЩО СТАЛОСЯ???
ПІТТ-РОУД
СЕР ГЕКТОР БЛЕЙК
Не біси мене.
Бляха.
Відчиніть.
Ой, та годі. Що таке?
Я вже казав, що їхав усю ніч. Намагався трохи поспати.
Схоже, тут чорні з'являються нечасто, так?
Ой, не починай оце.
Поясните це?
Джаміль Бенджамін Аґассі.
-Липень 2018 року, вандалізм. -То була порожня будівля.
Приватна власність.
Червень 2020-го.
Заарештований за протест у Вестмінстері
за невиконання Закону про громадський порядок.
Відбули шість тижнів.
Тепер ви тут за зберігання незаконної речовини.
Облиште, це був недопалок косяка.
І це серйозне звинувачення,
особливо для того, хто сидів.
Гаразд.
Пробачте.
Просто моя дівчина вже на сьомому місяці.
Я працюю по 14 годин на добу. Уже кілька місяців нормально не спав.
Я трохи покурив. Щоб хоч ненадовго заснути.
Вам відомо, як це.
СЕР ГЕКТОР БЛЕЙК ПІТТ-РОУД, 12
ШКОЛА БІРЛСТОУН
Тобі?
Боже, Джею, якого біса?
Пробачте, Ліз. Я стукав, але ви не чули. Я відчинив своїм ключем.
Я думала, це він повернувся.
Чорт. Пробачте, Ліз. Я мав би подумати.
Я все чекаю, що він увійде в ті двері, але він не повернеться, правда?
Не хочу цього чути. Це в стилі Тобі.
Пробач.
Я випила діазепам, трохи розкисла.
Як твої справи? Як Наз?
Нормально.
Стає велика.
Правда?
Овва.
Не можу повірити, що стану татом.
Якщо чесно, мені стрьомно.
Ти будеш неймовірним батьком.
Боже.
Тут наче бомба розірвалася.
Якщо чесно, дещо зробила я.
Перевернула все догори дриґом, не знаючи, що шукаю.
Дивилися в його схованці?
Де?
Я саме збирався подивитися, раптом там є якісь зачіпки.
Я не сказав детективці-сержантці Ллойд,
бо не знав, що вона тут знайде.
Сер Гектор Блейк?
«Щоб підтримати екологію, розсилка для випускників тепер буде онлайн».
-Що це? Чому воно в нього? -Не знаю.
Чому він сховав у своїй кімнаті листа якогось випускника школи Бірлстоун?
Я пошукала цього Гектора Блейка в інтернеті. Він колишній суддя.
Не уявляю, щоб Тобі його бачив хоч раз.
Що? Що ви шукаєте?
ПІТТ-РОУД, SE19
Боже, можете щось сказати? Я тут божеволію.
Пробачте.
Добре, що ви про це повідомили. Я розбиратимуся.
Що це означає? Хто ця людина?
Пані Нілі, раджу вам іти додому й чекати мого дзвінка.
Остання геолокація телефону Тобі Нілі. Яка була адреса?
Пітт-роуд. А що?
Мати знайшла це в спальні Тобі, лист серу Гектору Блейку,
що живе на тій вулиці.
Того тижня був дзвінок від юнака,
що когось тримають у неволі
в підвалі за цією адресою.
-Ти думаєш, це був Тобі Нілі. -Це ми й маємо встановити.
ПІТТ-РОУД, 12
Сер Гектор Блейк? Детективка-сержантка Елла Ллойд. Поговоримо?
А що таке? Я збирався йти.
Пане, маю підстави вважати, що в приміщенні життя людини під загрозою.
Знову це.
Згідно із Законом про кримінальні докази,
ми маємо обшукати вашу власність.
Упевнена, вам розділ 17 пояснювати не треба.
Прошу, роззуйтеся.
Ви справді шукаєте там людину під загрозою?
-Я б хотіла оглянути підвал. -Сюди, сержантко.
Це моя майстерня.
І що ви тут робите?
Моя дружина була майстринею кераміки. Так я почуваюся ближчим до неї.
Де ваша дружина?
У Чешем-хаус.
-Психіатричній лікарні? -Так.
Так.
Я не казав, що всі їх зробив.
Гаразд, офіцерко, я попався. Мене заарештовано?
За цими полицями двері?
Відчиніть, будь ласка.
Це панічна кімната.
Це вічко ззовні, дивитися всередину.
Мабуть, будівельник помилився.
Я цього не помічав.
Це все, що ти маєш? Я думав, ти з розумних.
Що ви сказали?
Гекторе Блейку,
я арештовую вас за перешкоджання офіцерці у виконанні її обов'язку.
-Що? -Можете нічого не казати.
Але вашому захисту буде гірше…
Наручники наперед.
Але дуже дякую.
Не хвилюйся. Це непорозуміння.
Нічого. Вона виконує свою роботу.
-Вона сумлінна. -Так.
-Ми це владнаємо. -Так, звісно.
-Пограємо? -У середу. Як завжди.
-У середу. Так. -Добре.
РОДИНА: ПЕРШИЙ СОЦІАЛЬНИЙ ІНСТИТУТ
ВИКЛИК ДЕТЕКТИВКА ЛЛОЙД
Так?
То це все? Ви закінчили?
Спитаєте, як я це зробив?
Як ви це зробили?
Змішав купу снодійного
і запив горілкою.
Прокинувся в лікарні.
Невірно розрахував дозу.
Ви вивчаєте медицину.
Вам не має бути відомо, як себе вбити ліками?
Файзеле,
слухайте.
Мабуть, ви не хотіли помирати.
Можливо, спроба суїциду
була заявою про те, як сильно ви хочете жити.
Це ваш спосіб сказати батькам те, чого не можете сказати словами.
Ні.
Я хотів померти.
Хотів, щоб батьки зрозуміли, що вони мене підвели.
З вами все добре?
ФОРМИ Й ЗВІТИ USB
НАКОПИЧУВАЧ ПІД ПАРОЛЕМ ВВЕДІТЬ ПАРОЛЬ
РОЗБЛОКУВАТИ
НЕВІРНИЙ ПАРОЛЬ
Від родини нічого не чути?
Я кілька днів тому говорив із сестрою, але від батьків нічого.
Нагадай, де вони? У Тегерані?
Ні, у Ґорґані. Це містечко на півночі Ірану.
А моя сестра в Тегерані, розповідає про них.
Ти не говориш з батьками?
-Вони від мене відмовилися. -Правда? Чому?
Мабуть, через те, хто я.
Боже, співчуваю.
Наче жити у вигнанні недостатньо важко.
Я радий, що живий.
То як тобі дозволили працювати?
Я не роблю нічого незаконного.
Ні, я такого й не припускав.
Першого разу мою заяву відхилили.
Не знаю, які ще докази їм потрібні.
Щоб я перед ними поцілував хлопця?
Тож я подав заяву повторно, і тепер не знаю, що з моєю справою.
Я довго чекав дозволу працювати.
Вибач. Я не хотів, щоб ти почувався некомфортно.
-Мені треба виживати. -Звісно.
Добре познайомитися трохи ближче.
Можливо, я б допоміг,
якби ти захотів це обговорити.
О котрій ти закінчуєш?
Дуже дякую.
Добрався.
-Заходь. Так. -Гарні ворота. Мені подобаються.
-Дозволь повісити піджак. -Дякую.
Будь ласка, роззуйся, якщо не заперечуєш.
-Налити випити? -Звісно, якщо маєте що.
Про пиво й не думай. Його не маю.
Як скажете.
-Вип'єш зі мною джину з тоніком. -Звісно. Вам видніше.
Поставиш запис? Мої платівки в шафі он там.
Вони такі старі, що знов у моді.
Любиш класичну музику.
Ні. Тут класна обкладинка, як у діснеївського фільму.
Мило. Тримай.
Поставити мій улюблений твір платівки?
Мій батько.
Мабуть, ви його дуже любите, якщо так повісили його портрет.
Не впевнений щодо любові. Тут усе набагато складніше.
Але, гарно це чи ні,
він зробив мене тим, ким я зараз є.
Він пишається.
Сумніваюся.
Він дуже розчарований моєю відставкою.
І чому ви в неї пішли?
Більше не хотів жити за його планами, і мені було нудно.
Він неначе дивиться на мене з тієї картини,
хоча його давно немає.
Ви тримаєте цю картину, аби щодня показувати йому середній палець?
Цілком.
Він думав, що я стану прем'єр-міністром.
Я навіть не хотів вивчати право.
Його не турбували ми з матір'ю.
Шкода це чути.
У нас був помічник, юний парс.
Перс, як я.
Індійський перс.
Його звали Раві. Вродливий був хлопець.
Він переїхав сюди працювати, щоб забезпечувати свою родину в Індії.
Батько зустрів його в себе на фабриці,
вирішив узяти під своє крило.
Це так милосердно.
Запросив його жити в нашому домі,
як члена родини.
І зрештою запросив його до себе в ліжко.
Бідолашну матір вигнали в гостьову кімнату…
і невдовзі вона покінчила із собою.
І я, маленький хлопчик, знайшов її з порізаними зап'ястками.
-Боже мій. -Так.
Батько мене не дуже втішав.
Власне, він мене відправив в інтернат. Я не заперечував. Там було добре.
Мені було краще бути подалі від нього й того хлопця.
Я ненавидів юнака,
бо розумів, що він замінив матір і мене.
Жив у нашому будинку, їв нашу їжу, дихав нашим повітрям.
Цей… селюк.
Це вже звучить трохи расистськи.
Ні. Якби ти чув про мою кар'єру, знав би, що я зовсім не расист.
Я пробував бути до нього добрим. Правда.
Але в мені жила така лють,
яку було важко стримати.
Може, він був просто жертвою.
Може, ваш тато його до цього змусив.
Кожен має вибір.
Ні, коли ти бідний і не маєш, куди йти.
Хай там як, це все в минулому.
Я ділюся цією історією лише з особливими людьми, як-от ти.
Хочеш знати, що сталося з Раві?
Пробачте. Можна мені спершу в туалет?
Авжеж.
Що сталося?
Де моє взуття?
Ти погано виглядаєш.
-Іди посидь. -Ні. Мені треба йти.
Усе добре. Трохи посидь, тоді підеш.
Мабуть, ти надто швидко все випив.
Можна мені води?
Звісно.
То що…
Що сталося з Раві?
Я думав, що вбив його.
Одного літа, повернувшись зі школи, я накинувся на нього, як дикий звір.
Практично розбив обличчя.
Це так звільняло, так надихало.
Було майже трансцендентально.
Гей!
Раса, релігія, сексуальна орієнтація і трансгендерна ідентичність.
У багатьох у юридичних колах є думка,
і я вважаю так само, що ці верстви суспільства
не захищаються кримінальною системою рівною мірою…
Пробачте!
Прокляття, Джею! Припини так робити, або заберу твої ключі.
Пробачте! Я стукав і стукав, але…
Ви мене не чули.
Навушники Тобі?
Так.
Де ви були? Не відповідали на дзвінки.
Я дзвонив вам на роботу. Сказали, ви взяли відгул.
Чашку чаю?
То розкажеш, як твої справи?
Я офіційно став татом.
-Правда? Коли? -Кілька тижнів тому.
Пробач. Я б мала…
Ні, не хвилюйтеся.
Він рано з'явився.
Мабуть, не терпілося вийти.
Це чудово.
Мої вітання.
-Як його звуть? -Кого?
Твого сина.
Ейдан.
Ейдан?
Так.
Я прийду привітатися з крихіткою Ейданом, познайомитися.
Будемо раді.
Мабуть, ви найближча до бабусі людина, яку він коли-небудь матиме.
Ліз?
Що це?
Це Гектор Блейк.
Він був у Законодавчій комісії,
виступав за рівність у правовій системі.
Який жарт.
Але чому ви дивитеся?
Мабуть, вивчаю його.
Святий Блейк — диявол, і ніхто цього не бачить.
Якщо це правда, поліція дізнається.
-Поліція вже здалася. -Можливо, бо він чистий.
Можливо, бо він має зв'язки.
Але одержимість ним онлайн нічого вам не дасть.
Я знаю.
Я спостерігала за ним і в реальності. Не тільки онлайн.
Ви за ним стежили?
-Ліз… -Я знаю.
Це серйозно.
Учора я бачила, як юнак викинувся з вікна Гектора.
Бачив би ти його стан. Спочатку він був зовсім неадекватним.
Сказав, Гектор його запросив і щось підсипав у напій.
Він вистрибнув з вікна, щоб утекти. Дякувати богу, там була я.
Ви пішли в поліцію?
Він не захотів.
Він шукає притулок. Боїться, це вплине на справу.
Ні, він повинен.
Знаю, але я не можу тиснути. Я намагаюся його вмовити, та він боїться.
Гадаю, він правильно боїться.
КЛУБ РЕФОРМАТОРІВ ЛИШЕ ДЛЯ ЧЛЕНІВ
-Якого біса вам треба? -Я привіз твій одяг.
-Я його не хочу. -Поговорімо?
Ні. Дайте мені спокій.
Твоя заява на постійне проживання у Великій Британії.
Я можу її зупинити чи просунути. Ти це знаєш.
Будь ласка, сядь у машину. Чи я маю кричати у вікно?
Прошу, повертайтеся, якщо матимете питання.
-Дякую за ваш час. -Будь ласка.
-Що сталося? -Ходімо.
Він зник. Не виходить на зв'язок.
То що тепер?
Я не можу прийняти докази з других рук. Цей юнак має прийти й дати свідчення.
Але ви сказали, що він зник.
Він шукає притулку. Міг повернутися додому.
Притулок і шукають, бо додому не повернешся.
Хіба не ваша робота — захищати людей?
Так. І я намагаюся захистити вас, Ліззі.
Що ви робили біля будинку Гектора Блейка?
Тепер я знаю, як почувався Тобі.
ЕЛІЗАБЕТ НІЛІ ПРИВІТ, ОМІДЕ, ТИ ЗБЕРІГ МІЙ НОМЕР?
Випустіть мене. Ну ж бо!
ПОШУК ЕЛІЗАБЕТ НІЛІ
Чому ви це зі мною робите?
ЕЛІЗАБЕТ НІЛІ
Випустіть мене!
ЛІЗ_НІЛІ
ГАРНИЙ ВІДПОЧИНОК З ГАРНИМ СИНОМ І СОНЦЕ!!! ЯК БОНУС
Випустіть, будь ласка!
Файзеле, можна я передзвоню?
Вітаю, Ліззі. Я хотів сказати, що зламав пароль флешки.
-Правда? -Так.
-І що на ній? -Я не дивився.
Конфіденційність клієнта.
Привіт, люба.
Ось і він.
Ліззі. Радий бачити.
І я тебе.
Дивись, що Ліззі принесла Ейдану.
Як це мило. Дякую, Ліз.
Будь ласка. Сподіваюся, вистачить на кілька років.
Який гарний хлопчик.
Я знаю, що ти гарний! А ще від тебе трохи пахне?
О ні.
-Зовсім трошки. -Піду перевдягну його.
Ну що? Як справи?
Ліз?
Я ПРИХОДИВ
Треба поговорити.
Я читала про теґерів «Я приходив». Вони так називаються, правильно?
Як вони вдираються до багатих і розмальовують стіни.
Я знала, що ти щось приховуєш.
Чому ви думаєте, що це я?
Джею.
Дивись.
Це ти.
Гаразд.
-Що ви із цим робитимете? -Ви вдерлися в дім Гектора Блейка?
Ні.
Я не вдирався.
Ні. Присягаюся.
Ви сказали Наз?
Вона знає, що щось не так. Я це відчуваю.
Ці фото нічого не дадуть у справі Тобі.
Вони просто пересруть моє життя.
Допоможи до нього вдертися.
Що? До Гектора Блейка?
Не знаю, чи я зможу. А ти таке вже робив.
Ви збожеволіли?
Теоретично, ми не вдиратимемося.
Зайдемо з ключем. Я бачила, як він його ховає.
Думайте, що говорите.
Слухай, просто допоможеш увійти,
а тоді спостерігатимеш надворі.
Я не ризикуватиму. Я маю думати про Ейдана з Наз.
Гаразд. Тоді вимітайся.
-Ліззі, облиште. -Іди, боягузе!
-Слухайте… -Геть!
Заспокойтеся. Просто…
Не можна кидати Тобі.
Я його не кидаю!
Але Ліз, якщо мене, чорного, зловлять, посадять на кілька років!
Ви це знаєте.
Заради мене.
Ти мені винен.
Я приходила щоразу, як ти мене потребував.
Щоразу, як новий друг твоєї мами тебе лупцював,
коли вона тебе виганяла.
Тобі і я тебе завжди підтримували.
Ви були мені родиною.
Так.
Але…
Я не можу.
Вимітайся.
Де Ліззі?
Поїхала.
Отак?
Ейдан спить?
Чого вона хотіла?
Побачити Ейдана.
Ти мене поважаєш?
Авжеж.
То чому дуриш?
-Чекай… -Ти працював біля дому Гектора Блейка.
Через кілька місяців прийшов Тобі, панікував, і наступного дня зник.
Тоді я чую від Ліззі, що Гектор Блейк — підозрюваний у справі Тобі.
-У що ти вплутався? -Ні в що.
Якщо я маю бути для Ейдана всією родиною, я буду.
-Нащо ти таке кажеш? -Бо ти мене лякаєш.
Коли мої предки сказали, що або вони, або ти, я їх послала.
Так, бо ми одне одного кохаємо.
А зараз я почуваюся самотньою.
Думаєш, набив на руці мої ініціали — і все, роботу зроблено?
Наз, будь ласка. Усе, що я намагаюся робити, заради нас.
Які «ми»? Ти від мене закриваєшся!
Знаю, люба, але…
Ні! Пішов ти!
Це тобі.
Я НЕ РОБИЛА КОПІЙ.
Що там?
Нічого.
Так.
І чому я переймаюся?
Це ви наробили.
Де мій син?
Я змив його попіл у туалет.
Що?
Треба розрізати, щоб вліз у піч.
Ви менша — буде легше.
-Це Елізабет Нілі. Лишіть повідомлення. -Ліз!
Можливо, я вам передзвоню.
Привіт, Ліззі.
Це Джей. Знову.
Це, мабуть, моє 15-те повідомлення за тиждень.
Ліз?
Я кілька разів заходив. Вас не було.
Не впевнений, чи ви взагалі були вдома.
Я хотів подякувати за пакунок
і пробачте, що не розповів вам усього.
Заспокойте мене. Скажіть, що з вами все нормально.
ПРОДАНО
Я кілька днів поживу в подруги, Кейті. Ейдана беру із собою.
Подумаємо, хто звідси виїде.
Що таке?
Просто…
Ліззі зникла, і…
я в цьому винен.
-Що? -Я винен, бляха.
Джею. Гей.
Гей.
Усім дуже дякую. До наступного тижня. Гарних вихідних!
Вітаю, Філіпе.
Гей.
Що ти робиш, дурнику?
Хто там? Це матуся.
-Привіт. -Привіт.
-Не запросиш мене? -Так. Пробач.
Привіт, містере!
-Як твої справи? -Він радий бачити матусю.
-А ти як? -Добре.
Живу на повну. Як бачиш.
Як твоя дисертація?
Я не знала, чи тобі казати.
Її читатиме Гектор Блейк.
Філіп сказав, їхній школі буде триста років,
вони там зустрінуться і Філіп дасть йому паперову копію.
БІРЛСТОУН ВІТАЄ НА СВЯТКУВАННІ ТРЬОХСОТРІЧЧЯ
-Звідки він знає, що той прийде? -Прийде.
Він цій школі жертвував страшенні суми.
Йому на церемонії висловлюватимуть пошану.
Сподіваюся, це допоможе.
Дякую.
Усе добре, містере. Ходи сюди.
Обережно там. Добре?
Ейдану потрібен тато.
Чекай! Наз!
Думаєш…
Думаєш, у нас ще є шанс?
Не знаю, Джею.
«Світ у поганому стані.
Але все стане ще гіршим, якщо кожен з нас не старатиметься якнайкраще».
Це слова психіатра, що пережив Голокост, Віктора Франкла.
І, на мою думку,
вони чітко описують життєву місію сера Гектора,
бо він — людина, що не припиняла робити якнайкраще.
Тож, панове, без подальших церемоній,
привітайте сера Гектора Блейка!
Дякую.
Директоре, дякую за таке добре представлення.
Знаєте, я ніби вчора пам'ятаю
мій перший день учнем у молодшій школі Бірлстоун.
Маленький хлопчик, якому не було ще й десяти,
уже тоді знав, що знайшов святилище.
І мушу сказати, що дуже добре повернутися додому.
Гарно сказано.
ДОРОГИЙ СЕРЕ ГЕКТОРЕ БЛЕЙКУ, ВАША НАЗЕРІН РАХІМ
УДОМА БЕЗПЕЧНО?
РОЛЬ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВА В ІММІГРАЦІЙНІЙ СИСТЕМІ
ПРИВАТНА ВЛАСНІСТЬ ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Що з ними?
Г.К. БЛЕЙК
Що ви з ними зробили?!
Кажіть!
Де вони?
Я викликав поліцію,
скоро вони будуть тут. Ти розумієш?
Так?
Добре.
Ходити можеш?
Добре.
Не хвилюйся, тепер ти в безпеці.
ВИКЛИК НАЗ
Джею?
Що сталося?
Усе добре?
Сюди, сержантко.
Ніхто нічого не чіпав, як і просили.
Я ПРИХОДИВ
Переклад субтитрів: Ольга Галайда