I morgon ska vi begrava denna,
denna Pipmänniska.
Vår budbärare till Wah-kon-tah.
Det är dags att begrava denna Pipa med värdighet...
...och bevara dess lärdomar.
Barnen utanför lyssnar.
De kommer att lära sig ett nytt språk.
De kommer att bli lärda av vita människor.
De kommer att lära sig nya sätt att leva...
...och inte känna till vårt sätt att leva.
Osagefolket
Folket som utvalts av ödet
Det rikaste folket per capita på jorden–
Fler Pierce Arrows än i något annat county i USA.
Med chaufförer som skjutsar dem–
Jobbare till Phillips Oil hitåt.
- Arbetskraft till Kraceon Oil hitåt. - Burbank Oil Field, hitåt.
- Marland Oil! - Prospekterare till Phillips Oil, hitåt.
Bli rik. Du kan bli rik.
Jobbare åt Phillips Oil!
Ernest!
Ja.
- Ernest Burkhart? Henry. - Ja.
Henry Roan.
- Jag ska ta dig till din morbror Hale. - Okej.
Kom. Här är bilen.
Sluta nu!
Vems mark är det här, Henry?
Min mark.
Ser man på. Krigshjälten har anlänt.
Välkommen hem, Ernest. Välkommen hem.
Så roligt att träffa dig igen.
Så roligt att du kunde komma.
Bror.
- Tack för att du skrev. - Skönt att ha dig tillbaka.
Ernest, här har du din moster Myrtle och din kusin, lilla Willie.
- Välkommen. - Så roligt att ses.
Se så stor hon har blivit.
Det här är en boskapsranch. Det finns ingen olja här.
Ingen olja? Så jag är lugn, jag är ingens måltavla.
Med tiden tar oljan och rikedomen slut,
det blir torrare än de sju nödåren som drabbade de forna faraonerna.
De är ett sjukligt folk.
De är vänliga och godhjärtade, men de är sjukliga.
Du då? Såg du någon blodsutgjutelse?
En del.
Alltså, jag var... Jag var kock i infanteriet.
Träffade du Kelsie Morrison? Han var där.
- Ja. - Jaha.
Otis Griggs och de andra, om du minns.
Soldater måste äta. Du gav mat åt soldaterna som vann kriget.
Tja, många dog i influensa, men...
Vad hände med din mage?
Tarmen... den brast.
Du miste nästan livet.
Jag fick ett bälte och blev tillsagd att undvika tunga lyft.
Du gjorde rätt i att komma tillbaka hit, för här...
Jag vet.
Här kan man bli rik lätt.
Tja... jag älskar verkligen pengar, sir.
Säg inte "sir".
Säg "morbror" eller "King", som du brukade. Minns du?
- Kalla dig "King"? - Ja.
King.
Du drog väl inte på dig några sjukdomar där borta?
- Nej. Nej. - Säkert?
Jag är säker, sir.
Höll du den där invirad där borta?
Det gjorde jag.
- Så gott du kunde. - Så gott jag kunde.
Jaha.
Gillar du kvinnor?
Det vet du att jag gör. Det är min svaghet.
Vilka typer fanns det där borta?
Bara vita. Såvitt jag kunde se.
Gillar du röda?
Röda?
Menar du den sortens röda?
Jag gillar röda, vita, blå. Jag gillar alla sorter.
Det spelar ingen roll. Jag är glupsk.
Jag gillar de stadiga. De stadiga, de söta, de mjuka,
de som luktar gott.
Vi får hålla ett öga på dig. Du är ju sjövild.
På tal om det...
Hej, Byron.
Ja.
Ja, det var gott. Det var riktigt gott.
Visa dig inte på lyran ute bland folk, hör du det?
För då orsakar du problem.
- Eller hur, Byron? - Det stämmer, King.
Nej, sir. Det ska jag inte.
De flesta här ute är ohederliga.
En del följer lagen, de flesta inte, så var inte enfaldig.
- Nej, sir. - Syssla inte med småbrott.
Om du ska vara olaglig, slå på stort så att det ger bra utdelning, hör du det?
Ja, sir.
Du förstår, jag är officiellt vicesheriff här på reservatet i Fairfax.
Jag vill inte dra ovälkomna blickar hit.
- Jag ska inte ställa till det. - Ja.
Jag ska inte göra dumheter.
Och du har förståndet i behåll efter kriget?
Absolut. Jag är inte trög, sir. Jag är stark.
Jaha, jag har ett jobb åt dig.
Du kan inte göra mycket annat på grund av tarmen.
Du läser inte mycket, eller hur?
Läser?
Läser du, ja. Läser du mycket?
Tja, jag kan läsa.
Nåja. Du får förkovra dig. Ge honom boken om osagefolket, Byron.
- Den här? - Ja, den.
- Du får förkovra dig. - Jag kan läsa, sir.
Osagefolket. De har den sämsta tänkbara marken...
...men Herren lurade alla.
Det fanns olja i marken. Svart guld.
Men de är kloka människor.
De såg till att få rätten att bestämma vem som får oljan och markrätten.
Osagerna är klipska.
De är inte talföra, så man kan få känslan
att man måste babbla på för att fylla tomrummet,
särskilt om man har druckit.
Men bäst att hålla tyst om man inte har något klokt att säga.
Gå inte på det.
De kallar det "koltrastprat".
Koltrastprat.
Att de är tystlåtna
betyder inte att de inte är skärpta som få.
Ja, osagerna är det finaste och vackraste folket på Guds gröna jord.
John Whitehair, 23 år gammal.
Ingen utredning.
Bill Stepson, 29 år gammal.
Ingen utredning.
Anna Sanford, 41 år gammal.
Ingen utredning.
Rose Lewis...
...25 år gammal.
Ingen utredning.
Sådär ja.
Och Sara Butler, 21 år gammal.
Självmord.
Ange ditt namn.
Mollie Kyle. Omyndig.
Ditt tilldelningsnummer?
Tvåhundraåttiofem.
Du begär en ytterligare utbetalning på 752 dollar
för läkarbehandling för varbildning.
Ja, sir.
Var operationen lyckad?
Ja, sir.
Och din diabetes?
Jag har recept vid Fairfax Drugs. Min piga hämtar medicinen varannan vecka.
Du måste vara försiktig med det där.
Nu gäller det din mor, Mollie.
Hon är också omyndig, så vi måste redovisa varenda slant.
Det står här att hon spenderade 319 dollar och fem cent på kött...
...hos livsmedelshandlaren.
Är inte det en hemsk massa kött för hennes behov?
Ja, mr Beaty.
Nåja, du håller väl ett öga på det?
Ja.
Jaha, gott folk. Ställ er i kö för tilldelningsutbetalningar.
Bara de myndiga.
Omyndiga tar med sin förmyndare. Han måste vara med och signera checken.
Ni måste hitta era förmyndare. Det är inget nytt, gott folk.
Trettio dollar för eftervärlden.
Vill ni inte bevara er släkthistoria? Såja.
- Ni då, sir? Ni... - Lyssna inte på honom.
Han vet inget. Han är en amatör.
Ni behöver ett ordentligt foto för er och er familj.
För er, sir? Fyrtio dollar. För er, sir? Fyrtio dollar.
- Hur mycket? Fyrtio? - Fyrtio.
Jaha. Jag har 35 dollar i kontanter på mig.
- Det blir inget mer. - Vi säger 35.
Kom, låt oss få det gjort.
Det blir ett fint foto av er. Kom hit, bara.
Min fru är svag. Det är hennes konstitution, säger läkaren.
Pojken har astma.
Den håller honom tillbaka. Han behöver bara en chans.
Ni har fått era checker. Ni är myndiga. Snälla ni.
Vi tar en. I den färgen.
Tack. Tack!
Vet ni vad, om ni får slut på bensin eller får punktering,
kan ni komma tillbaka och köpa en ny.
Ma'am, behöver ni skjuts? Det där är min kärra.
Tack.
Man måste vara försiktig. Många skumma typer i farten idag.
Hallå, Ernest!
Hallå, Kelsie Morrison!
- Vi var vid fronten ihop i Frankrike. - Hej!
- Hur mår du? Kul att se dig! - Tack detsamma.
Min fru, Catherine Cole.
Åh, trevligt att träffas.
Fullblod.
Sky People, va? Sky People?
Middle Water.
Mycket pengar på loppet.
Har du satsat pengar på loppet?
Nej.
Kan vi åka då?
Japp.
Tråkigt att höra att hon inte mår bra.
Ni vet, fader, envis som alltid.
Hälsa din mamma att jag ber för henne.
- Var rädd om dig. - Tack, fader.
Du vet väl vem jag menar när jag säger Mollie Kyle?
Hon med systrarna, du vet.
- Jag vet vem. Mollie. - Ja. Mollie.
Hon bor med sin mor, Lizzie.
Jag vet, morbror. Jag känner henne. Jag har kört henne.
- Kört henne? - Ja.
Matt Williams var ihop med henne ett tag.
De är inte ihop längre,
vilket betyder att
du kan ställa dig in hos henne om du känner för det.
Du vill... att jag ska ta hand om henne.
- Hon är en stamkund hos mig. - Ja.
Jag tror att hon gillar mig också.
- Den där Mollie är lätt att gilla. - Ja.
Hon har fullblodstilldelning också.
- Fullblodstilldelning. - Fullblodstilldelning.
Det låter väl inte så dumt?
Du ser bra ut, vet du det?
Skulle du kunna tänka dig att gifta dig?
Gifta mig?
Hur menar du?
Tja, vi kommer in i de här familjerna,
och oljepengarna flyter i rätt riktning, till oss.
Hon har fullblodstilldelning. Och hon får modern Lizzies pengar.
Det är klokt handlat. Och lagligt, inte mot lagen.
Det är en klok investering.
De sa att du var ihop med Matt Williams ett tag.
Du pratar för mycket.
Nej. Jag pratar inte för mycket.
Jag undrar bara vem jag måste klå i den här hästkapplöpningen.
Jag visste inte att det var en kapplöpning.
Jag bryr mig inte om hästar.
Tja, jag är en häst av annat slag.
Vad?
Vad sa du?
Det är sådan du är.
Jag vet inte vad du sa, men det måste ha varit indianspråk för "stilig fan".
Sådär.
"Jag är en osagekrigare.
För länge sedan tog vi osager vårt namn efter Missouri- och Osagefloderna."
"Ni-U-Kon-Ska, Barnen mellan floderna.
'Flytta', sa den Store vite fadern,
från Missouri, Arkansas, Kansas.
Slutligen, ett nytt främmande land,
Oklahoma, där svält rådde dagtid och hungriga vargar jagade nattetid.
Kan du peka ut vargarna på det här fotot?"
Kom nu. Sätt fart.
"Osagefolket tillhörde aldrig de Fem civiliserade stammarna."
Minns du Blackie Thompson?
Tjänare, pojkar!
"De Fem civiliserade stammarna, cherokee, chickasaw,
choktaw, creek och seminoler."
Stå still!
Vad juvelen lyser i mörkret. Ge hit den.
Ta bilen. Ta inte ringen. Min far gav mig den.
Vi vill inte ha bilen. Bara smyckena.
Ni har ändå inte gjort er förtjänta av det här.
- Gillar du de här? - Här har vi några rika indianer, pojkar!
Sätt fart!
Jag satsar allt.
Vad säger du, Ernest?
Nej. Det är galet, Ernest!
Jag älskar pengar! Vänd upp kortet! Pang!
- Kom igen! - Ja! Gör det! Ja!
Ta chansen!
- Rena dyngan. - Fan också!
- Damen vinner. - Helvete!
"Gryningen var alltid en helig bönestund."
"De kallar solen 'farfar'.
Och månen 'moder'.
Elden, 'fader'.
De kallar det 'blomstermånen'
när små blommor växer upp och täcker svartekkullarna och prärien.
De är många.
Så många som om Wah-kon-tah hade blickat ner på jorden,
lett
och bestrött den med karameller."
"Wah-kon-tah betyder 'Gud'.
Man får sitt osagenamn."
Ditt namn är Sun Hawk Woman.
"Det blir ens namn i nästa värld.
Ens osagenamn kan aldrig fråntas en."
Här. Sätt på dig den här.
Vill du ha middag?
Gärna.
Vill du smaka lite?
Jag har fått för mycket socker.
Du är söt så det räcker.
Socker gör mig sjuk.
Bor du här i huset med bara din mor?
Jag tar hand om henne.
Och du bor med din morbror?
Ja. Känner du honom?
Så länge jag minns.
Han är en fin människa.
Varför kom du hit?
Vadå?
För att leva här.
Ja. Jag bor här.
Varför?
För morbrors skull. Jag jobbar med honom.
Och din bror heter Bryan?
- Byron, just det. - Byron.
Är du rädd för honom?
För min bror? Vem då?
Din morbror.
Tja, nej.
Nej, han är kungen av Osage Hills.
Han är världens finaste man.
Men han tål inte svek.
Nej, jag är min egen. Jag sköter mitt.
Jag är affärsman.
Ja, tack.
Varsågod.
Vad har du för tro?
Katolik.
Du går aldrig i kyrkan.
Jo, jag har varit borta.
Varför är du inte gift?
Jag är en man, och jag vill veta varför en kvinna som du inte har en man.
Du vet, du har fin hudfärg.
Vilken hudfärg är det du har?
Min hudfärg.
Tja, jag tycker att den är väldigt fin.
Du har fin hudfärg. Du har ett fint hus.
Du låtsas nog bara vara så stram.
Du har säkert en mild sida innerst inne.
Du kallade mig just en prärievarg, eller hur?
Prärievarg.
Prärievargen vill ha pengar.
Tja, pengar är bra.
Väldigt bra, särskilt om man är lat som jag.
Jag vill sova hela dagen och festa om när det blir mörkt.
Vad är så lustigt med det?
Gillar du peh-tseh nee?
Whisky.
Jag gillar inte whisky, jag älskar det.
Jag har fin whisky, inte dålig whisky.
Vi borde smaka och ta reda på det.
Nej, nej, stäng inte fönstret.
Va?
Vi måste vara stilla ett tag.
Ovädret...
Tja, det är kraftfullt.
Så vi måste vara stilla ett tag.
- Det är säkert bra för grödorna. - Var stilla, bara.
Bill Smith.
- Ernest. Ernest Burkhart. - Trevligt att träffas, Ernest.
Jag är Minnies man.
Du kanske mår lite bättre om du äter någonting.
Nej, inte igen!
Han är inte särskilt klipsk...
...men han är stilig.
Han ser ut som en orm.
Nej, som en prärievarg.
De där blå ögonen.
Hans bror är också stilig. Jag gillar brodern mer.
Den där rödhåriga råttan?
Bättre än pungråttan din som spelar död...
...och bara latar sig jämt.
Han är en pungråtta med dig.
Med mig är han som en kanin.
Var tysta!
Prärievargen tittar.
Han vill ha våra pengar.
Självklart vill han ha pengar...
...men han vill stadga sig.
Han är inte rastlös.
Hans morbror har pengar.
Det är inte pengar han vill ha.
Han älskar dig.
Ta det sakta.
Din hand mot min hud...
Du ska gifta dig med mig, Mollie.
Jag vill att du blir min fru.
Säger du ja?
Kan du fördra hennes sort?
Jag älskar den här flickan. Mollie.
Morbror, jag tycker verkligen att hon är en dam.
I så fall har du fått dig en fru.
Mollie.
Ernest.
Jag har känt Mollie och hennes systrar sedan de var småflickor som
sprang runt och gjorde ofog.
Mollies avlidne far, Nah-kah-e-se-y,
var en kär vän till mig, en älskad vän.
Han bad jämt oss vita att bara kalla honom Jimmy,
men jag kallade honom alltid vid hans rätta namn, Nah-kah-e-se-y.
Vi hade stor respekt för varandra.
Du och jag.
Fortsätt gå åt höger. Jag går åt höger.
Minnie.
Fattas dig något, Minnie?
Nej, sir.
Är du väl omhändertagen?
Ja.
Får du rätt mediciner?
För du ska veta att du får bästa vård om du behöver.
Du ska inte vara rädd.
Vi har orsakat så många svårigheter för er, för er alla.
Jag är så ledsen.
Minnie. Min syster.
Hon tynar bort.
Anna.
Ernest.
Ja?
Ernest, det är nog bäst att du väntar utanför.
Vad... Varför då?
Det är deras sedvänja.
Om du ursäktar.
"Det är deras sedvänja"? Vill du att jag väntar utanför?
Ja, det vore hyggligt.
Nåväl.
Bill Smith.
Ja.
Det verkar tydligt
att Bill Smith inte tog så väl hand om Minnie som han hade kunnat.
Att låta henne bli sjuk och dö, ta hennes markrätt och hennes mark?
Oljan, som borde gå till hennes systrar, din fru,
ja, han tar pengar som rätteligen borde gå till Mollie.
Modern, Lizzie.
Hon är illa däran.
Hon lever inte länge.
De flesta osager blir inte mer än 50 år gamla.
Med alla kvinnor som dör och osagerna som lider av sjukdomar,
måste du se till att markrätten kommer till dig.
Förstår du?
Ja.
Minnie är död nu,
och kvar finns alltså...
...Reta...
...Anna,
och förstås Mollie.
Ja.
Hur mår Mollie?
Ganska bra.
Hon tar hand om den lilla.
- Hon har diabetes också. - Ja.
Jag är orolig för henne ibland. Hon är sjuk för det mesta, King.
Det är klart att hon är. Diabetes är en svår prövning.
Som det står i Jobs bok,
lidandets dagar möter henne.
Men Mollie är stark än, King. Hon är stark.
Ja, än så länge. För alltid, hoppas vi, men...
Och Anna? Visste du att Anna har en pistol i handväskan?
Men vad tusan?
Jag vet att du är lätt att få...
Jävlar!
- Vad i helvete? - Galna jävla squaw!
Jag håller av Anna,
men en dag kommer hon att mucka gräl med fel person.
Och vad händer då?
- Hör ni. Sluta. - Sätt allt på bordet.
- Sluta. - Ingen har något bordsskick här.
Såg du Ugglan?
Nej.
När vi gör det...
...är det ett tecken på att vi är döende.
På grund... av er.
Ni gifter er med vita män allihop.
Vårt blod börjar bli vitt.
Var är Anna?
Jag vill att hon kommer hit.
Jag är här.
Inte du.
Anna.
Vi tar allihop.
En är vitare än den andra.
Man kan inte se att det är ett halvblod, eller hur?
De är ett par små tröga halvblodsvildar vad mig beträffar.
Men de kan inte rå för det, de små stackarna.
En mörkhyad och en ljushyad. Och det är som en solförmörkelse.
Herren lade sin hand på jorden och fick den att skaka.
Oj, kära nån.
- Var rädd om dig, Anna. - Tack, sir.
Skrattar du?
Inte än... men...
Jag har med filtar åt mamma.
Är du full redan?
Jag är full än efter i natt, du väckte mig.
Låt inte mamma se dig så.
Tjata inte.
Hej, Anna. Är du stadig på benen?
Jag är på lyran.
Har du någon whisky?
Du drack den ju igår kväll.
Bara min man får dricka min whisky.
Jag är inte din man.
Du kanske inte har något val.
Kommer du med hotelser?
Lugn, lugn.
Håll dig lugn här inne, Anna.
Du ändrar dig nog.
Du kommer med hotelser. Gör inte det.
Jag berättar en hemlighet. Tror du att jag lägger upp mig för vem som helst?
Det känns så.
Hallå! Sluta.
Ta in henne i andra rummet.
Du är inte ett dugg bättre, Ernest! Hör du det?
- Inte ett dugg bättre. - In dit med henne!
Storasyster, lugna ner dig.
Ingen fara.
Du är så söt.
Känner du igen mig?
Ja.
Vad vet du?
Dra åt helvete, Byron Burkhart.
- Anna! - Anna!
Lugna ner dig!
Du ska få för att du pratar med min man. Jag ska döda henne, och sedan dig!
- Lugn. - Jag är inte din. Jag gör som jag vill.
Få ut henne härifrån!
Ge hit den där.
- Hon har en pistol! - Ge hit!
Håll dig borta från de där vita kvinnorna, de där wahk' oh nohn-hohn!
Iväg!
Ut!
Vilde!
Kom, Charlie. Här är jag.
En fransk soldat kom fram och försökte ta tag i kokkärlet.
Han hade hela benet avskjutet.
Många kom tillbaka i det skicket. Skälvande.
Du.
Hörde du att de fann Charlie Whitehorn död?
Ja. Vem dödade honom?
Jag vet inte.
Var det hans fru?
Troligen.
Alltså, Anna...
Det är dags för mig att ta hem henne nu.
Du är...
...vildsint.
Anna. Anna, mahn-theen eh-txahn. Byron väntar. Kom.
Kom nu.
Du är min bästa välsignelse.
Är jag din favorit?
Ja...
...stanna här hos mig.
- Anna, kom nu. - Sluta banka.
Dags att jag går, Ernest?
Ja.
Du vill inte ha mig här, va?
Du försöker bli kvitt mig, eller hur, din orm?
Du är rädd att jag ska skvallra.
Jag ser att du är rädd.
Du verkar må bättre nu.
Men tack, syster.
Du är min skatt, vet du det?
Gå inte ut ikväll.
Du oroar dig för mycket, oh-theh-zhoo.
Kom, så åker vi.
Okej.
Men jösses, vi åker och hittar något att dricka.
Nej, jag kör hem dig, Anna.
Nej, du ska köra mig till Whizbang.
Byron kör henne hem.
Jag är för full.
Det menar du inte.
Han kör henne hem.
Mollie, det gäller din syster Anna.
Såja. Såja, raring.
Såja.
Är det här din syster, Anna Brown?
Ursäkta. Är det här din syster, Anna Brown?
Ja.
Två medlemmar av vår stam, Anna Brown och Charles Whitehorn,
har båda mördats.
Dessa ahn-shdah-heh mördar oss.
När det gäller Anna Brown
har hennes familj här på västsidan samlat ihop
till en belöning på mellan 2 000 och 5 000 dollar,
för mördarens gripande och dömande.
Mollie Burkhart har anlitat en privatdetektiv.
När pengarna började strömma in,
borde vi ha anat att något annat följde med.
För det är den vite mannens pengar.
Det var inte så de sa när vi kom från Missouri, Arkansas och Kansas.
Vad har kommit till vårt reservat som inte hör hemma här?
Det är de. De kretsar som gamar kring vårt folk.
Ja.
De vill ta allt vi äger och inte lämna någonting.
När vi gav oss av från Missouri lämnade vi inte ens kvar våra döda barn.
Vi la ner dem och lät våra krigare föra dem hit,
för att visa alla att vi aldrig skulle lämna denna plats mer.
Hellre dör vi här, varenda en.
Ja.
Kvist.
Mollie, jag kan inte uttrycka min sorg,
men hon är hos Herren nu.
Hon är hos Herren.
Och nu kommer de och gifter sig med våra unga kvinnor.
Några är mina anställda.
De är mina vänner, säger de, men jag tror inte på dem.
Vissa av dem låtsas inte ens att jobba.
De går omkring som om de ägde stället.
- Jaha, mina herrar. Stilla, tack. - Vi fattar!
De här människorna är luffare, nee-shdah-heh, oduglingar.
Vi kan inte gå till countyt och be om hjälp.
Vi kan inte gå till delstaten Oklahoma och be om hjälp.
Varför har vi någonsin trott att de skulle göra det?
Vi var här före dem. Det var vårt hemland vi kom till.
Ja.
Vi satte våra barn här för att Moder Jord lät oss bo här.
Ja.
Ingen tar oss från denna jorden förrän Gud kallar oss hem.
Ja.
Vi måste inse det,
men vi måste också inse att denna ondska har kommit hit.
Ni har något som den vill ha.
Ja.
Den ville inte ha er när vi kom hem efter flera folkmord.
Men nu har vi samlat de ursprungliga 25 familjerna här i salen.
Ja.
Vi tänker slå följe med er.
Ett gammalt talesätt säger att osagerna dör för fiendens hand.
Låt dem inte dö ensamma. Gör dem sällskap.
Så vi kan gå till himlen i vetskapen att vi ännu är krigare.
Vi måste förändras, men innan vi gör det måste vi vara som en eld på jorden
och sopa undan alla som stoppar oss eller utnyttjar oss.
Mitt stamråd, jag ber om ert stöd.
Alla ni män. Och våra kvinnor, mödrarna, dessa ee-nahn.
Alla våra äldste har kommit genom detta landskap,
och det enda vi vet är att vi har varandra.
Vi har en Herre som har varit god mot oss.
Och det här andra... Vi har aldrig bett om liv i rikedom.
Vi har bara bett om liv.
Och vad jag tänker be för nu
är att vi får detta liv för våra unga som kommer.
Vår tid är över.
Vårt liv går mot solnedgången, men deras tid har bara börjat.
Och jag vill att de ska vara osager, som gåvan min farmor gav mig,
som gåvan er farmor gav er.
Just det.
Tack, hövding.
Jag vill lägga till tusen dollar till prispengarna
för all tänkbar information om dessa mördare.
Det betyder att om någon vet något, ska ni komma till mig.
Alla vet var jag finns. Jag är lätt att hitta.
Tack, mr Hale. Din vänskap har alltid varit mycket uppskattad.
Jag vill göra allt, allt, för att hjälpa osagerna i deras prövning,
i deras tåredal.
Jag yrkar att vi skickar mr Barney McBride till Washington, DC.
Jag instämmer.
Mr McBride, mrs McBride.
Ja, hövding. Jag är här.
Resolution 23. Mr McBride ska resa till Washington, DC,
för att träffa Kommissionen för indianaffärer,
där han ska be om privata utredare och ytterligare polis,
för att de ska kunna utreda alla dessa dödsfall.
Åtar ni er det?
Ja, det gör jag.
Bill. Reta.
Hur står det till, Ernest?
Så ni är ett par nu?
Reta var en stor tröst för mig efter Minnies död.
Du, lämna smyckena kvar på den här, va?
Jag gör det så att ingen märker något.
Nej. Alltså, Frank. Lämna kvar dem, bara den här gången, för min skull.
- Det är min svägerska. - Där.
Tjugofem dollar för hästhyra?
1 650 dollar för en mahognykista?
Du kräver osagepriser av mig. Tror du att jag är trög?
Nej, alla betalar lika mycket.
Försök inte. McAllisters hela begravning kostade högst 300 dollar.
Det här är 2 000, Frank.
McAllisters dotter var bara en ungdom.
Jag ska prata med King Hale om det här.
Få se vad han säger.
Om du vill ha henne i en enkel träkista, så får du det.
Jag vill inte ha någon enkel träkista. Men du kräver osagepriser.
Din fru sa till och med att hon vill ha öppen kista.
Men ansiktet är borta.
Ansiktet är borta, Frank. Varför vill hon ha öppen kista?
Försöker du stjäla våra pengar? Är det vad du...
Det är inte...
Det är inte dina pengar.
Det är lätt för dig att skaffa mer pengar till min räkning.
Jag jobbar för min lön.
Det är som vår Herre säger, man skördar vad man sår, Ernest.
När såg du senast någon av de där osagerna jobba?
Din syster Anna lämnar en kvarlåtenskap på cirka 100 000 dollar,
som går till er mor, Lizzie Q, till dig, Mollie, och till dig, Reta.
Jag tänkte, det där är en stor summa pengar.
Jag hörde att Tall Chief anlitade Emmett Miller Minstrel Show
att uppträda på hans födelsedagsfest,
och jag tänkte: "Varför inte göra något liknande med de där pengarna?"
Kanske ordna en fest för staden, kanske inbjuda en orkester till.
Det är meningslöst att prata med den här mannen.
Ondska omger mitt hjärta.
Ofta gråter jag, och denna ondska kring hjärtat kommer ut genom ögonen.
Jag sluter mitt hjärta och bevarar det goda som finns där,
men hatet kommer.
De säger att jag borde döda dessa vita män som dödade min familj.
Mrs Burkhart. Bill Burns. Jag löser brott.
Här är mitt kort. Min adress är New York, London, Paris,
Montreal, Chicago, Los Angeles, Kairo, Berlin, Boston
och var än en laglydig medborgare...
- Mr Barney McBride? - Ja.
Telegram till er, sir. Det kom just.
VAR VÄLDIGT FÖRSIKTIG - STOP
...har inte varit i Annas hem för att bekräfta Byrons berättelse.
Jag åkte dit, och jag hittade hennes alligatorväska,
vilket antyder att Byron inte ljuger. Han körde henne hem.
Alltså, min bror är ingen lögnare.
Din yngsta syster Minnie, som dog i en sjukdom för två år sedan,
var gift med en "Bill Smith".
Ja.
Och samme Bill Smith är nu gift med din syster Reta.
Ja.
Samme Bill Smith.
Två systrar.
Mr Smith är väldigt aktiv och pratar med folk i staden,
och utför sin egen utredning av Annas död.
- Tackar, sheriff. Tack, sir. - Tack ska ni ha. Det uppskattas.
Var ni medvetna om det?
Var ni det?
Ja.
Åkte ni raka vägen hem till Mollie?
Vi åkte inte raka vägen.
Vart åkte ni?
Till kyrkogården bortom Florer's.
Hon ville se på sin mark, sedan ville hon besöka sin far.
Jag kan inte se min pappa när håret flyger i ögonen.
Visste du att jag ska få barn?
- Kära nån, nej. - Det är sant.
Hon ska få heta Minnie också.
Hälsa Minnie från mig.
Visste ni att Anna var gravid?
Anna?
Ja.
Anna var gravid.
Hon var gravid.
Sa hon att det var Byron?
Nej.
Jag?
Nej. Nej.
Nåja, se till att vi undviker det ämnet.
Mr Smith säger att han har en god aning om vem som dödade din syster.
Han kommer att berätta allt när han har alla fakta, sa han.
Så vad... Vad har han funnit?
Jag vet inte den delen än.
Vad har han tagit reda på?
Ingenting.
Jag ska besöka Blackie.
Angående det där vi pratade om...
Angående det, ja.
För att höra vad han säger om det.
Just det.
Jajamän! Vi kommer att bli rika, gosse!
- Ernest. - Var är Blackie?
- Så det är allt? - Ja.
Osagegravar. Vilket äckligt göra.
Det är smutsigt. Väldigt smutsigt.
Vill du ha något som betalar bra, Blackie?
Då kan du inte jobba med de där oduglingarna.
Du måste använda huvudet. Du måste tänka.
Hale, har pratat om att vi ska slå oss ihop.
Känner du Bill Smith? Han har gått runt i staden och pratat en massa.
Alltså, om någon skulle ta kål på Bill Smith och Reta också?
Om hon var död, skulle alla oljepengar gå till min svärmor, Lizzie Q,
och hon testamenterar dem till mina barn.
Det är en bra affär. En verkligt bra affär.
För dig, ja.
För alla.
Smith och hon är ofta hemifrån.
Du behöver bara gå dit och vänta i huset.
Och när de kommer in tar du dem.
De har... Reta har tre eller fyra diamanter. Och några örhängen.
Bill Smith har jämt tre, fyra hundra dollar i fickan.
De kan bli dina.
Du kan ta dem, och jag vet att Hale betalar dig tusen dollar för jobbet.
Låter det bra, Blackie?
Du vet min lilla tvåsitsiga Buick?
Den röda som du alltid tittar längtande på.
Ja?
Du kan ta den också på köpet. Den är försäkrad till mer än värdet.
Då får jag försäkringspengarna och du får bilen.
Det är en affär mellan oss två.
Hale behöver inte få veta om det.
Men det är verkligt generöst.
Fan, vilken girig jude du är, Ernest.
Tja, jag älskar pengar.
Det är sant. Jag älskar tamejfan pengar nästan lika mycket som jag älskar min fru.
Ernest?
Ja.
Kom hit.
Vad är det?
Mår du bättre idag?
Lite grann.
Du behöver bara sömn, hör du det?
Sov. Det är det viktigaste nu.
Jag kan inte sova längre.
Jag vet. Men försök. Försök vila lite.
Såja.
Jag vet inte ens om du älskar mig längre.
Mollie, det är klart att jag älskar dig.
Jag behöver dig här.
Jag är här, Mollie. Jag är här.
Jag älskar dig.
Ska du försöka väcka ungarna nu?
Du kommer att väcka ungarna.
Ja, ja.
Det kallas "insulin". Det kommer från Toronto och är dyrt.
Inte fler än fem personer har råd med det.
Det är inte ute på marknaden än, men Bill Hale skickade efter det åt er.
Hör du det, raring?
- Den här. - Den här.
Det kommer från bukspottkörteln på kor.
Det skickas hit en gång i veckan.
Titta bara.
Oj. Bukspottkörteln på en ko.
Diabetes kan vara ett stort lidande.
- Har ni ätit senaste timmen? - Nej.
Lyft upp blusen, tack.
Sådär ja.
Har ni druckit något?
Getmjölk. Pannkakor.
Tja, hon har ätit gräddkola och bacon också. Berätta nu.
Du måste tala om det.
Om ni inte slutar äta sötsaker, hjälper inte det här.
Ni mister fötterna eller värre, om ni äter som vita äter.
Hör du det?
Det är inte farligt.
Fan också.
- Blackie, stanna! - Blackie!
- Helvete. - Stanna!
- För tusan, Blackie! Sluta springa! - Vart kan du fly?
Ni får fånga mig först!
Titta bara.
Hejsan.
Så du tog ut Buicken?
Hoppa in. Hoppa in!
Byron.
Bror, kom hit.
- Hit? - Ja, hit.
Ner på knä, Ernest.
Ner på knä.
Gjorde du upp med Blackie Thompson
att få stjäla din röda bil, och själv kassera in försäkringspengarna?
Jag...
Ja, det gjorde jag.
Jaha, Blackie är gripen för stölden av din bil.
Vad skulle du göra, sa vi?
Jag skulle prata med honom om Bill och Reta.
Så vem tar hand om Bill Smith och hans squaw nu?
Jag...
Jag vet inte, sir.
Ta undan boken.
Jag...
Jag är ledsen.
Jaha, bror. Res dig.
Res dig.
Armbågarna på bordet.
Jag är frimurare av 32:a graden.
Mig är givet
förtroende, tillit och ansvar bland annat.
Ja, sir.
Vet du vad det är?
Nej, sir.
Fan!
Helvete.
Res dig! Sätt dig där borta.
Bestämmer frun din i ert hus?
Nej.
Hon har anlitat en privatdetektiv
som snokar runt och skapar ovälkommen uppmärksamhet.
Hon fick stamrådet att bekosta Barney McBrides resa till Washington.
- Jag vet. - Hon är en väldigt enveten kvinna,
och hon kommer att skapa problem för dig!
Jag är ledsen, King. Hon är helt enkelt envis av sig.
Ernest, min pojke,
vad tror du kommer att hända med Mollie och resten av dem?
Jag håller av dem, men med tiden
måste de bort.
Deras tid är förbi.
Så är det. Förbi.
Ernest, inget under kommer att hindra att det sker.
Det kommer att ske.
Markrätterna måste gå till Mollie,
inte till modern, inte till systern Reta eller Bill Smith.
Ja, sir.
Du måste bli herre i ditt hus igen.
Hör du det?
Ja, King.
PRIVATDETEKTIV
Första bilderna av rasupploppen
där 175 dog och 300 blev skottskadade–
Negerkvarteren i lågor.
Inte ens den nyinvigda svarta metodistkyrkan skonades.
Nästa morgon – Allt som återstår av "Little Africa".
Världsmästaren i roping Henry Grammer...
...den bästa och största leverantören av hembränt i countyt.
Se på allt det där blåa.
Är det guld, Henry?
Bättre än guld. Det är erkännande.
Henry, jag behöver någon som kan utföra ett uppdrag,
som kan åta sig att ta kål på en gammal man och hans squaw.
Jag vill inte ha vem som helst, utan någon som kan sköta det riktigt.
För de måste gå hädan samtidigt.
Så det kan inte vara förgiftad whisky eller något ditåt.
Det måste vara idiotsäkert.
- Du, John? - Ja.
Ta upp den här till huset och göm den åt mig.
Låt inte Maggie se den.
Tja, hon har ögon i skallen, Henry.
Hon kom på mig sist, och jag vill inte att hon...
Ge hit den.
Varför pratar ni inte med Blackie Thompson?
- Tja... - Blackie?
Tja, han sitter i fängelse just nu.
Berätta varför.
Tja, jag ställde till det och...
Berätta du.
Han fick den dumma idén att få ut på försäkringen för sin bil om den stals.
Otur.
Verkligen.
Vi har alltid Dick Gregg.
Nej. Dick är efterlyst i Arkansas.
Fan, i Kansas också.
Han har gömt sig så väl att han inte hittar sig själv.
Ni behöver en dynamitard.
Ifall ni använder sprängmedel,
försäkrar han sig om att klippa båda samtidigt.
Nitroglycerin under huset.
Det eller dynamit.
Spränga dem i luften.
Acie Kirby blir nog bäst.
- Acie? - Just det.
- Var finns han? - Jag vet faktiskt inte.
Han är folkskygg av sig.
Men den här liraren kanske vet.
- Du, John? - Ja.
Var håller Acie Kirby till nuförtiden?
Jag vet inte. Håller sig väl gömd i ett hål någonstans, antar jag.
Ta din magra lekamen till lagården
och hitta en spade och försök gräva upp honom.
Nu?
Nåväl. Jag ska fråga runt och försöka hitta honom.
Acie Kirby.
Acie. Där har ni er man.
Är du klar?
Kom in.
- God eftermiddag, ma'am. - Mrs Burkhart.
Ställ den här. Såja.
Vad är det?
Hör ni, vill ni vara snälla och gå ut ett ögonblick
...medan jag pratar med min fru
- Gå ut? - Visst, Ernest.
Bara ett ögonblick.
Tja...
Vad är det nu?
Vi behöver sprutorna och insulinet.
Vad är det nu, Mollie?
Nåväl.
Som du vill.
Hör ni, ge mig den där. Jag ska ge henne sprutan.
Ska du injicera henne?
Ja.
Ernest, Bill Hale har anförtrott oss den här vården.
Jag vet, jag vet. Men det är så det är just nu.
Vi måste ändå ta betalt för hembesöket.
Vi åkte ut hit. Bensin, tid...
Så fan heller. Tänker ni ta betalt för det här? Rena rånet!
Det är inte mer än rätt.
Ge hit den där.
Ni ska få tillbaka den. Ge er iväg nu. Stick.
Men för fan.
Så där.
Jag var tvungen att skicka iväg läkarna. Läkarna.
Är jag läkare? Är du?
Dumma envisa slyna, du borde låta dem göra sitt.
Det är vad du borde...
Så jag är läkare nu?
Jag är läkare och sköterska
och hushållerska och barnvakt och Gud vet vad mer. Eller?
Du gör det värre.
Det hjälper inte.
King Hale betalar det här för dig. För dig. Du...
Fem personer i världen får det, och du är en av dem, Mollie.
Du tillhör de lyckligt lottade. Tänk på barnen.
Det där kommer att rädda ditt liv.
Men nej, du tror att du vet allting, eller hur?
Med era indianmetoder.
Du tror att det ska hjälpa med alla era medicinmän
och rötter och örter och det där... Allt det där larvet!
Det hjälper inte, Mollie!
Det där är riktig medicin!
Tror du att någon tänker göra dig illa?
Tror du att jag tänker göra dig illa?
Du svarar inte.
Ge det en chans nu, snälla.
Det kanske måste bli värre innan det blir bättre.
Jag ska ju ta hand om dig.
Ingen kommer att få skada dig när jag är med.
Gapa stort.
Hur mår du, Henry?
Bra. Nåja, ibland känner jag mig sorgsen.
Det är inget hälsoproblem för oss.
Han är frisk som en nötkärna. Henry, han är stark som en häst.
Det stämmer, Bill.
Så vad tänker du göra? Döda den här indianen?
Hur visste du det?
Passa dig, du.
Nej, han behöver ha livförsäkring, bara.
Bara en formalitet, men han behöver det.
Min tungsinthet, då?
Lite whisky hjälper mot den.
Var försiktig.
Jag vet inte, Bill. Det kanske inte ser så bra ut.
Det är svårt att motivera det här.
Han är skyldig mig mycket pengar.
Bill, min förmyndare vägrar ge mig mina pengar.
Vad behöver du?
Jag vill köpa lite hembränt.
Nej, Henry. Du behöver inte sånt. Det skadar dig.
Läkaren sa åt mig att ta det.
Det struntar jag i. Han vet inte vad han pratar om.
- Kom nu, Henry. - Hej, Pearl.
- Min fru har ihop det med Roy Bunch. - Va?
Min fru har ihop det med Roy Bunch.
Vem bryr sig om Roy Bunch?
Du är en flicktjusare, min vän. Du är lyckligt lottad.
Var nöjd med vad du har. Och gör ingenting dumt.
Jag vill skada mig själv.
Så gör inte en man.
En man ska ha det som är hans. De ger mig det inte.
En hustru ska visa respekt. Jag vill inte vara här mer.
Jag skäms. Jag skäms över att vara en osageindian.
Ge mig lite hembränt, eller ge mig en pistol.
Hör på, Henry, ha det bra med Pearl.
Gör ingenting dumt, hör du det?
Jag behöver dig, min vän. Jag behöver dig.
Henry, nej! Vad gör du här? Henry, nej.
- Vad håller du på med? - Henry, sluta!
- Ska du röra min fru? - Få bort honom!
Du rör inte min fru! Du rör inte min fru!
- Jag har inte gjort något. - Du...
Jag är trött på att be vänner om saker, när jag har råd själv.
Henry, du måste ha med din förmyndare.
Vem bestämmer hur du får spendera dina pengar?
Sluta, Henry.
Mina förfäder levde fria innan ni klev av era eländiga båtar.
Du tror att du är bättre än jag, va?
- Tror du att du är bättre? - Kom nu.
Gör inget dumt, sa jag. Du går och slår till Roy Bunch. Snälla du.
Jag slog ner honom, pastor Hale. Jag slog ner honom.
Varför tar du hand om honom?
För att han är tungsint.
Visste du att han försökte ta livet av sig i fjol?
Jaså?
Jag tar hand om honom för att han är min granne och bästa vän.
Där ligger 25 000 dollar.
Jag har en livförsäkring på honom. Mot vad han är skyldig mig.
Så om han lyckas gå hädan före årets slut, får jag inga pengar.
Så han måste hålla sig vid liv några månader till åtminstone.
Jag kanske till och med kan få hans markrätter.
Det är en sak du bör veta...
Det är Mollies första man som ligger där på golvet.
Vad menar du med "första man"?
Osager skiljer sig inte.
Men de gifte sig. I en ceremoni på reservatet.
Vad menar du? Menar du att hon fortfarande är gift med honom?
Nej. De var femton år. Det är tradition. Det betyder inget...
Om jag var gift skulle jag berätta det. Hon sa inget till mig.
Hur är hon mot dig?
Hon är fin mot mig. Hon är en bra kvinna.
Låt du henne ha sina hemligheter.
Och du har dina.
Finns det någon alls?
Pitts Beaty försöker få sin Klan att hitta Annas mördare.
Han säger att de hjälper till att få bort latmaskarna från staden.
Pitts och hans Klan försöker få auktoritet här, men de har ingen.
De måste låta polisen sköta sitt jobb.
Jag är starkt emot Ku Klux Klan, Mollie.
De är väldigt makthungriga.
Men de ska inte få någon makt.
Finns det någon alls?
Stammen försökte med Barney McBride.
Han kom aldrig tillbaka.
Vi anlitade en privatdetektiv, men...
Betalade du honom?
- Ja. - Men han stack sin väg, eller hur?
Ernest, han stack sin väg. Det gjorde han.
- Just det. - Ja.
Det verkar så, King. Det verkar så.
Vi borde vara lite mer noggranna med
hur vi spenderar Mollies pengar, Ernest.
Det är ingen kritik, jag bara säger det.
- Du köpte en farm. - Ja.
Jaha. Du frågade inte mig.
Du kanske borde ha frågat mig, för jag finns här för dig.
Jag finns här för er båda.
Du mötte Mollie på grund av mig. Du är här på grund av mig.
Låt mig hjälpa dig. Låt mig ge dig råd, konsultation.
Judson berättade inte om svinpesten som grasserade,
men jag har lärt mig min läxa, King. Det ska inte upprepas.
Bara en dålig investering, inget mer.
Mollie?
Det är något annorlunda med dig ikväll. Vad är det?
Det är väl lika bra att berätta det nu, så...
- Mollie är gravid. - Vad?
- Ja. - Oj, så roligt! Kära...
Jaså?
Ja.
Oj, så roligt.
Ja, vi kan berätta nyheten att Mollie ska ha barn, King.
Åh, vad roligt. Åh, vad roligt.
Signe er. Välsignat vare detta hus.
- Underbart. Gratulerar. - Tack.
Signe er.
- Gratulerar. - Tack.
- Gratulerar. - Grattis.
- Tack. - Gratulerar.
Vi är så glada.
Tack, Willie.
Henry! Henry, kom in hit. Vi har underbara nyheter.
Mollie är gravid igen.
Jag har en känsla att det är en flicka. Jag brukar aldrig ha fel.
Gratulerar.
Jag känner det på mig.
- Vi gör ett lapptäcke för en bebis. - Ja.
Vi väljer ut färgerna. Vi går till...
Gratulerar.
Vi går till torrvarubutiken...
Ursäkta att jag stör.
Farbror, jag behöver prata lite med dig.
Visst, Henry. Sätt dig där borta. Jag kommer strax.
Jag måste bara prata med dem.
- Sätt dig där och vänta på mig. - Tack.
Har du älskat med henne fast hon är sjuk?
Hon är min fru, King. Det är så det blir. Ja.
Det kanske bara är någon "preversion" du har.
Ja. Gud signe er och barnet.
Hennes första man, va?
Betyder det att han har anspråk på arvet?
Henry.
Farbror.
Ramsey, jag vet att du har skäppan full med bekymmer.
Många barn. Sju eller åtta, hör jag.
Ja, jag har en hel drös, eller hur?
King Bill Hale undrar om du vill åta dig ett uppdrag,
att ta kål på någon.
Det går inte. Sådana saker inlåter jag mig inte på.
Tja, det är en indian.
Det var en annan sak.
Känner du Henry Roan?
Nej, det gör jag inte.
Nå, vad säger du?
Hör på. Jag ska ta med dig på en gång.
Jag ska köpa dig en tvåsitsig bil, så du kan köra omkring och göra detta för honom.
Det krävs mer än en tvåsitsig bil för att lösa knipan jag sitter i.
Nåja, vi kommer överens om något.
Och känn inga samvetskval för det här mordet.
Den här indianen, han är tungsint.
Han har försökt ta livet av sig två gånger.
Så säger Hale.
Han vill att du ska göra det så att det ser ut som självmord.
En kula i pannan, förstår du? En kula i pannan.
Här kommer riddarna. Bra, Pitts.
Hej, Ernest.
Ernest lät mig träffa en indian på en restaurang i Fairfax.
- John. John Ramsey. - John Ramsey.
- Henry. Angenämt. - God dag.
Han satte sig bredvid mig, och hans andedräkt luktade whisky.
...om du har lite sprit att sälja?
Jag sa att han kunde få köpa av mig.
- Ja. - Du har kommit till rätt person.
Jag sa åt honom att möta mig på vägen genom Sol Smiths betesmarker
vid tiotiden.
Tjoho, partner. Titta vad jag hittade i ett borrhål.
Såja. Var inte snål nu.
Jadå.
Oj, det där bränner hål rakt genom levern.
När jag hade träffat indianen några gånger började vi gilla varandra,
och jag hade respekt för hans problem och så.
Ibland åkte vi till mrs Mackies ställe.
Han tog det. Kan du tänka dig?
Vad är det för en sheriff som säljer kokain, om jag får fråga?
Sluta nu.
Det här pågick ett tag.
Jag försökte samla kurage,
och en dag beslöt jag att göra jobbet, då omständigheterna var lämpliga.
Jag sa åt indianen att vi skulle ta med ett krus och några flickor,
och vi skulle träffas på vägen genom Smiths betesmarker.
Tro mig, det här är bättre än det vi drack senast.
Fan också.
- Har du tid att prata? - Jadå. Se efter Cowboy åt mig.
Vad? Vad är det?
Var är Hale?
Inte vet jag. Whizbang, Pawhuska. Vad är det?
Hälsa honom att det är gjort.
Gjorde du det? Var då?
På vägen genom Sol Smiths betesmarker. Nu är det slut.
Ta den här. Jag vill inte ha den mer.
- John. - Jag är färdig med er.
Henry Roan är död.
Tog han livet av sig?
Jag vet inte.
Han var jämt sorgsen.
Jämt.
Du kände honom väl, eller hur?
Sedan vi var barn.
Vet din morbror? De var vänner.
Jadå. Han vet.
Blev han mördad?
Jag vet inte.
Han försökte ta livet av sig i fjol.
Visste du det?
Blev han mördad eller tog han livet av sig? Vet du?
Jag vet inte.
Den där Roy Bunch snackade vitt och brett om att döda honom.
Han hade ihop det med hans fru,
så man behöver inte leta länge efter mördaren.
Han kanske tog livet av sig, som du sa.
Det skulle likna självmord, din träskalle.
Sa du inte åt honom att lämna pistolen?
Jag sa åt honom det. Jag sa precis...
- Sa du åt honom att lämna pistolen? - Precis som du sa.
Jag vet inte varför han inte gjorde det.
Jag sa åt honom precis det du sa.
Sa du åt honom att skjuta honom i pannan?
Så varför sköt han honom bakifrån?
Det är så enkelt! Pannan är pannan, bakhuvudet är bakhuvudet!
Det måste se ut som om han sköt sig själv!
Nu ser det ut som mord. Så skulle det inte vara, hör du det?
Skjut honom i pannan, sa jag. Så här. Precis som du sa åt mig.
Jag lovar. Jag svär på mina barns liv.
- Sluta med det där. Lugna ner dig. - Jag svär på mina barns liv.
Och svär inte på dina barns liv. Du framstår som en dåre.
Jag är ingen dåre, för jag gjorde det rätt.
Vad är det här, King?
Skrämsellampor.
De sätter upp lampor för att hålla mördaren borta.
Fort, fort.
Där är han. Stanna bilen.
Hallå, Roy! Roy!
Du borde inte vara här nu.
Och jag har en källa som säger att du borde lämna staden,
för sheriffen kommer att försöka sätta dit dig för mordet.
De vet att du och Henry avskydde varandra.
Om jag sticker är jag skyldig. Jag har inget att känna skuld för.
Om du sticker...
Om du inte sticker, hamnar du i fängelse vare sig du är skyldig eller inte.
Bara ett vänskapligt råd. Jag skulle sticka.
Tack, Bill. Men jag stannar nog.
Och du är inte min vän.
Jag tar risken och stannar i Fairfax.
Du tillhör Elder Sky People.
Lilla Anna...
...ditt namn är Wah hre lum pa.
Vad är det för sjukdom, Mollie?
Tyna? Tyna bort?
Minnie dog av den.
Mamma dog också av den.
Anna blev skjuten.
Våra indianfiltar är måltavlor på våra ryggar.
Kan vi inte ge oss iväg? Åka till Colorado Springs.
Se på mig. Jag klarar inte den resan.
Hur ska du klara dig, Mollie?
Jag har Ernest och mina barn.
Ernest tar hand om mig. Så gott han kan.
- Nettie? - Ja.
Hämta lite rostat bröd åt min syster, tack.
- Visst. Lite mer kaffe också? - Ja tack.
Lillasyster.
Tack.
Så du och Mollie stannar också i staden?
Ja, vi är ju här nu, så...
Du har ett fint hus, Bill. Väldigt fint.
Tack, Ernest. Bröderna Shoun gav oss ett bra pris
och lämnade en del fina saker åt oss också.
Jaså?
Alltså, inte alls så fina som du har köpt, men de duger åt oss.
Du känner Mollie. Hon vill ha det fint omkring sig...
Men inte lika mycket som du.
Det låter nästan som om du kallar mig en squaw-man, Bill.
Nej, Ernest, det skulle jag aldrig kalla någon.
Visst, visst.
Jag tar inte illa upp.
Behöver du en drink?
Ja. Gärna om du har.
Nej.
Så varför frågade du?
Du verkar nervös, bara.
Du förstår, Bill, jag blir aldrig nervös. Aldrig.
Men jag gillar inte att prata med dig.
Det är mest det.
Har jag gjort något som stör dig, Ernest?
Något som stör mig? Nej då, bara...
Det är bara ditt sätt. Inget annat.
Tja, Herren skapade mig så här. Det kan jag inte ändra på.
Nej. Det kan du inte.
Såvida du inte tänker döda mig.
Eller är det din storebrors jobb?
Mollie? Dags att gå, raring.
- Jim? - Myrtle?
Om ni har något värdefullt i huset, ta bort det så fort ni kan.
Jag förstår.
David?
- Allt väl? - Jadå.
Jag far till Fort Worth för boskapsmässan,
men leta upp Acie Kirby och säg att det är dags att fixa Smiths.
Hör du det?
Jag känner honom inte. Jag känner inte Acie Kirby. Var...
Var kan han hitta Acie?
Hitta John Ramsey. Han vet.
Förstår du? Hitta John Ramsey. Be honom hälsa Acie att det är dags.
Vi ska till Fort Worth.
Se på mig som om du fattar.
Jadå. Jag fattar. Jag hittar Ramsey och säger åt honom.
Då så.
- John? - Det är jag, det.
Jag har ett meddelande från King Hale.
Han vill att du ska hitta Acie Kirby
och säga åt honom att ta hand om Bill och Reta.
- Det är dags nu. - Det går inte just nu. Min fru är sjuk.
Min fru är också sjuk. Hon är också sjuk.
Gör det själv, vetja.
Varför vill du jämt att någon som jag ska göra jobbet åt dig?
För att jag inte känner... Jag känner inte Acie Kirby.
Jag vet inte ens hur han ser ut.
Jag skulle göra det men kan inte, för jag vet inte hur han ser ut.
- Nåväl. - Beklagar.
Nåväl. Jag ska göra det, men inte just nu.
Du säger det, men bara så du vet,
det här måste göras direkt, utan dröjsmål, för Hale.
Det måste göras på direkten. Nu.
Du är väldigt påträngande, Ernest.
- Jag måste fortsätta jobba. - Hör på.
Sista chansen, John. Du får bara en chans till.
Jag ska tala med King Hale och säga att du tänker göra det nu.
- Jag vill inte mista jobbet. - Du har inget val! Det är dags.
Jag försöker vara vänlig.
- Jag ska göra det. - Jag försöker vara vänlig, John!
- Jag ska göra det, säger jag. - Bäst för dig, det.
På en gång, John. På en gång.
Acie. Acie.
Ja.
Det är John. Skjut inte.
Har du dina grejer med dig?
Mamma!
Var har du varit?
Hemma hos Reta.
Du ska vara hemma.
Såja.
- Cowboy hade örsprång. - Oj. Hade han?
Och du vet att Bill inte är så snäll mot Reta när jag inte är där.
Hör på, Mollie, jag...
Jag vill inte att du går ut så mycket, med allt som händer.
Jag var ju bara hos min syster.
Du och barnen stannar i huset.
Förstått?
- Herregud! - Vad var det? Vad var det?
Jag vet inte! Jag vet inte.
- Vera! - Herregud.
Vera!
Lizzie!
Vad har hänt?
Cowboy till mamma.
Det här är precis som Tulsa. Precis som Tulsa.
- Försiktigt, det är glas överallt! - Var tusan kom det där ifrån?
Vems hus är det?
- Det är Bills och Retas! - Bills och Retas hus.
- Netties sovrum är där bak! - Nettie bor där bak!
- Nettie Berkshire! Hon bor här! - Nettie!
Nettie!
- Nettie! - Det är Bill Smith!
Skjut mig! Skjut mig, för tusan!
Skjut mig!
Det är Reta! Hon är här borta!
Det är Reta, kom fort! Det är Reta!
- Kan du höra mig, Reta? - Reta. Reta.
Reta.
Hon är bestämt död.
Mamma! Mamma!
Mamma!
Mamma! Mamma!
Ernest?
Välkomna till boskapsmässan i Forth Worth.
Gå gärna bort till arena ett och träffa rodeomästaren Henry Grammer.
Få en autograf, bli sedd
och prata med honom själv i arena ett.
För mycket dynamit.
Vet du, Bill, du är för uppenbar.
Nettie, pigan.
De hittar fortfarande bitar av henne.
Mollie Burkhart, omyndig. Tilldelning nummer 285.
Tre, två, ett.
Vill du ha 300 dollar för att resa till Washington, DC?
Ja.
Det är en lång resa för en kvinna med svag hälsa, Mollie.
Jag kan inte låta dig få de pengarna eller göra resan.
Det vore en otjänst mot dig och dina barn.
Jag vill resa nu, för jag kommer inte att leva så länge till.
Det här kanske blir det sista jag gör.
Trevligt att träffas. Tack, hövding.
- Tack för er... - Hövding Bonnicastle.
President Coolidge, mitt herrskap, var snälla och se hitåt.
Tre, två, ett.
Herr president, Mollie Burkhart. Sänd hjälp, snälla ni.
Det mördas i Osage, och polisen gör inget.
Jag har mist min mor och mina systrar.
Många osager mördas för oljepengarna. Snälla ni.
Ja.
Tack.
Tack så mycket.
Fortsätt ge din fru insulin...
...och tillsätt det här.
Hela medicinflaskan.
Se till att du får rätt proportion, Ernest.
Ge henne sprutorna regelbundet.
Det ska lugna ner henne, bara.
Just det. Bara lugna ner henne. Inget annat.
Samma tid dagligen, 30 minuter före måltid.
Hela medicinflaskan.
Ernest, tror du på Bibeln?
- Ja. - Forna tiders under?
Tror du att ett under ska få allt det här att försvinna?
Sådant händer inte numera, vet du.
Jag vet.
Jag vet, King. Hon har åkt till Washington, så...
Det ska bara lugna ner henne, va?
Japp.
Bara lugna ner henne lite.
Jag är rädd, sho-meen-kah.
Vad är du rädd för?
Rädd för att äta i mitt hem.
Varför är du rädd att äta i ditt eget hem?
Jag är rädd.
Har du någon aning om vem som kan vilja skada dig?
Jag vill ta ner sängen till nedervåningen, till bakre rummet.
Vi ska bara äta mat som tillagats av Vera, ingen annan.
Lilla Anna har kikhosta.
Hon behöver vård.
Jag vill att hon bor hos bror och syster Bigheart.
Det här gör henne bättre. Det botar hostan.
Mamma!
Ernest, bara du hämtar mitt insulin från tåget, ingen annan.
Ta inte emot det från bröderna Shoun.
Ja, Mollie.
Min mor kom till mig. Hon bad mig dansa med henne.
Jag sa att jag inte kan dansa mer.
Hon sa att jag var döende.
Hon ville inte att jag skulle dö ensam.
Tja, i drömmar kan det kännas som om man är döende...
...ett litet tag, och sedan kommer man tillbaka.
Hon sa att mannen är här.
Vilken man?
Mannen i hatten.
Jag vill prata med mannen i hatten.
Det finns ju många karlar med hatt, eller hur?
Vila bara.
Mr Burkhart?
Vem är det?
Jag heter Tom White, från Undersökningsbyrån.
Hur står det till?
Byrån... Vadå? Vad är det?
Jo, jag skickades hit från Washington, DC, för att kolla upp de här morden.
För att kolla upp vad med dem?
Vem som utför dem.
Är ni detektiv?
Hör ni till Pinkerton, eller?
Nej, sir, jag har tillhört Texas Rangers.
Nu jobbar jag åt regeringen. Det kallas Undersökningsbyrån.
Vet ni vad, om ni har frågor...
Om ni har frågor, bör ni gå och prata med sheriffen.
Han kan nog berätta vad ni behöver veta.
Jajamän, sir. Jag har pratat med honom.
Jag är här för att prata med Mollie Burkhart vars systrar och mor dog.
Jaha, Mollie? Alltså, hon är min fru.
Hon är väldigt sjuk just nu. Jag är hennes man Ernest Burkhart, så...
Ni kan besöka henne en annan gång.
Men just nu har jag inget att säga er.
Hon mår inte så bra, så...
Kanske imorgon?
Imorgon? Nej... Det är för tidigt.
Det är bara det att, som jag sa mår hon inte så bra.
Men ni kan återkomma... Återkom på fredag, blir det bra?
Tja, är hon hemma nu?
Hon har diabetes, förstår ni. Ja.
- Har hon det? - Ja.
Hon vilar just nu, och jag tar hand om henne, så...
Så kom tillbaka på fredag.
- Fredag? - Ja. Fredag.
Det ska jag göra. Tack, sir.
Det här är John Wren. Vän till kusin Mary. Han vill träffa sin släkt.
- Välkommen till osagernas land. - Tack.
Välkommen till Fairfax.
Välkommen till wahzhazhefolkets land.
Tack. Jag har hört att jag har osagesläktingar i Hominy.
Varifrån kommer du?
Jag måste prata med dig, King. Ursäkta mig.
- Inte nu. Du får vänta. - Kan inte vänta. Jag måste prata med dig...
Det brådskar. De kom hem till mig.
- Vad är det med dig? - Jag måste prata med dig.
Vad är det?
Ernest.
Jag är orolig, King. De kom hem till mig.
Privatdetektiver.
- Hem till dig? - Just det.
- Vem sa det? - Jag vet inte vad de vill.
De kom hem till mig.
Vad gjorde du?
Hör på, jag börjar bli orolig. De vet något.
- De vet att vi har gjort något. - Lugn.
- King, vi måste prata om det här nu. - Du måste lugna ner dig.
- Förstår du mig? - Jadå. Ja.
- Ta dig samman. - Det gör jag.
- Ta dig samman och lugna ner dig. - Jag försöker. Jag försöker, men...
Lugna ner dig.
- När ska vi... När ska vi prata... - Lugna ner dig. Nu!
- Vi pratar senare. Inte nu. - Okej.
- King, va... - Inte nu.
Är ni här för att McBride mördades? Den vite mannen?
Eller för att vi måste åka till Washington
och betala regeringen 20 000 dollar för att få er hit?
Det är nog inte för sent att hitta den som mördat dem.
Vilka då?
Så många har dött att vi har tappat räkningen.
Vi har mist hundratals.
Förr i tiden stred vi mot sådana som dem.
För tjugo år sedan, när jag stred utomlands i Boxarupproret,
kunde jag se min fiende och visste vem jag måste döda.
Om vi kunde hitta mördarna, skulle vi döda dem.
Nej, nej. Jag har 25 000 dollar att kvittera ut för Henry Roan.
Han har varit död i flera månader! I flera månader!
Så ge mig bara pengarna för Henry Roan.
Ni får prata med Denver om det. De bestrider anspråket.
- Vem är ni? - JT Jones, från Denver-kontoret.
Jaha, JT Jones, jag ska säga er en sak.
Det här är ett Fairfaxproblem, inte ett Denverproblem.
Anspråket gick till Denver. De bestrider det.
Ni tjatar om Denver. Det är inte Denver, utan Fairfax.
Nu vill jag ha mina Roan-pengar. Skriv ut checken.
Mr Hale, jag beklagar, tills jag hör från Denver kan jag inte...
- Vet ni vem jag är? - Ja, sir.
Tänker ni inte godkänna det här och ge mig pengarna?
- Nej, sir. - Det ska ni få ångra.
Ni ska få ångra det här, herr försäkringsman.
Kom in, mina herrar.
- Hallå, mr Hale? - Ja.
CJ Robinson vill träffa er.
- Mr Hale. - CJ.
Vill du ge mig ett bud?
Tja, jag tänkte ta en titt först.
Nåväl. Gör det fort. Inte för länge.
Hon har inget ansikte.
De tog hennes huvud.
Vi rökte henne inte till himlen. Wah-kon-tah känner inte igen henne.
Vi rökte huset.
Vi rökte huset, älskling. Du minns inte, helt enkelt.
Du minns inte.
Vi var där med Bill och Reta och Joseph och Bertha.
Vi var där allihop. Vi var där i flera timmar.
Du minns inte, helt enkelt.
Mollie?
Vila nu.
James och David Shoun? Undersökningsbyrån.
Vi vill ställa några frågor angående Anna Browns död.
Klä på dig. Vi är strax tillbaka.
Ni borde nog söka upp fredsdomaren.
Han har utredningsrapporterna om Anna Browns död.
De har försvunnit från hans skrivbord.
Tala med begravningsentreprenören Turton.
Turton.
Ja, han har alla detaljer ni behöver.
- Han behöll skallen, eller hur, David? - Jadå.
Vi har pratat med honom också, och därför kommer vi till er.
Har ni möjligen tappat bort kulan som dödade henne?
Nej, för vi fann den aldrig.
Så ni högg hjärnan i småbitar för att söka efter kulan?
Det stämmer.
Likets förruttnelse var så svår, för hon hade varit död i fem eller...
- Sex. Sex dagar. - Sex dagar.
Och sedan grävde vi upp henne.
Varför skar ni kroppen i småbitar
och högg bort köttet från lemmarna med en köttyxa?
Vi sökte ju efter kulan.
Jaha.
Vi hittade den inte.
Det här är en sak för indianernas stamråd.
Ni bör söka upp hövding...
- Bonnicastle. - ...Bonnicastle.
Vad skulle han berätta?
Det här är indianland. Gå och prata med indianerna.
Ursäkta oss, mina herrar.
Jaha, ja.
Varför dröjde det så länge?
Jag tilldelades det här fallet för bara en vecka sedan.
Tilldelades av vem? Presidenten?
Nej, sir. Av J Edgar Hoover.
Honom känner jag inte till.
Jaha, jag har hört att ni är kungen av Osage Hills,
och kanske rätt man att prata med.
Jag kan ge er min åsikt.
De här morden är troligen
utförda av folk som inte är härifrån, möjligen niggrer.
Såg ni vad som hände i Tulsa?
Ja, sir.
Och så kan det helt enkelt vara otur.
Anna Brown, ful i mun. En vän till mig, men ful i mun.
Det var oundvikligt.
Henry Roan, han var tungsint. Det vet ni säkert.
Och så var det förstås Charlie Whitehorn,
en av de trevligaste prickar man kunde möta.
Och de andra döda osagerna?
- Tjugofem, nästan trettio nu. - Ja.
Det påminner mer om en epidemi än otur, anser jag.
Ja, ni borde nog gå och prata med vår fredsdomare.
Det gjorde jag. Jag besökte honom, och han var inte vidare hjälpsam.
Inte?
Och hövdingen?
Jag pratade med honom också.
De sa att jag borde prata med er.
Vi vill gärna klara upp alla de här dödsfallen,
men det här är fel plats.
Jag pratar gärna med er och svarar på eventuella frågor.
Vi kan träffas någon annanstans. Men det här...? Fel plats.
Vi får väl träffas en annan dag.
Tack för er tid, och ursäkta att jag störde rakningen.
Det gör inget. Jag ser fram emot att höra från er.
Hallå, Blackie.
Vänd dig inte om.
Regeringsdetektiver är i farten. Ställer frågor.
Jag har suttit av min tid.
Onödigt att stanna på en plats när det osar katt.
Jag är dig tack skyldig för det du gjorde för min systerson.
Du vägrade vittna mot honom om det där med bilen.
Ligg lågt någon annanstans. Håll dig borta härifrån.
Drumright är ett bra ställe.
- Drumright? - Drumright.
Försök komma dit tidigt. Negervaktmästaren öppnar i soluppgången.
Tack för pengarna.
Fan också!
- Upp med händerna! - Stå still!
Fan också.
Plié och rakt. Plié och rakt.
Tack, Bill, för ditt stöd för vår stad,
och för allt du har gjort för vårt samhälle.
Och nu denna fina dansskola.
Mina damer och herrar, mr Bill Hale, vår sponsor.
En gåva för att bjuda dig till vårt hem, och välsigna oss med bra medicin.
Har ni gjort den här?
Fick dina flickor ponnyn?
- Ja. Tack ska du ha, Bill. - Ingen orsak.
Bob, du borde hålla utkik i din butik ikväll.
Jag hörde att de tänker råna den vid elvatiden.
Det kanske är ädelstenarna du gömde.
Två vita och en neger.
Tack, broder.
Ingen orsak.
Acie, här är resten av det jag är skyldig, med stort tack.
Du vet väl att federala agenter stryker omkring?
De undersöker sprängningen.
Men det här är inte federal mark utan indianmark,
så de kan inte ställa till något.
Bra tillfälle att göra en resa.
Jag har ett bra tips åt dig om du vill lyssna.
- Visst. - Bra.
Kom!
Stanna, era förbannade tjuvar!
Hur står det till, sir?
Är det här Henry Grammers ställe?
Vet du var vi kan hitta honom?
En ängel steg ner och svepte in sina vingar i bröstet på honom.
Nu är han bland maskarna.
När hände det här?
I går.
Lägg undan den där, bror.
- Vad är det? - Följ med ut.
Fan också. Jag lägger av.
Vad är det?
Hallå, Byron.
Vad är det?
Ernest,
om du blir gripen, om något händer, så blir du frikänd. Ingen fara.
- Vad menar... - Du blir frikänd.
Vad pratar du om?
Vad skulle de anklaga mig för? Vad kan de anklaga mig för?
Ernest, jag har vänner. Många, många vänner.
Det betyder att jag har de bästa advokaterna.
De skyddar mig, och de kommer att skydda dig.
Så du behöver inte oroa dig. Ingen kommer att ta dig. Ingen.
Tack, King.
- Vad är det? - Ingenting, bara en...
Vadå? Vad är det?
Hans mage är förstörd.
- Klarar du dig? - Jadå, Myrtle är upprörd.
Willie är hysterisk. Och jag visste inte vad...
Jag visste inte vad jag skulle göra åt det, men...
Men du måste skriva under det här nu.
Om något händer dig, stannar landrätten i familjen.
Det är det enda raka.
Den måste stanna i familjen. Det vet du.
Men om något händer mig... Vad...
Om något händer mig? Vad skulle hända mig?
Inget kommer att hända dig. Det är bara en formalitet.
Inget kommer att hända dig,
för jag ska se till att inget händer dig.
Har du... Har du skrivit under?
Ja, det gjorde han. Han skrev under.
Min fru är inte sjuk.
Hans fru är inte sjuk, men han skrev under.
Vi måste alla skriva under.
Då vet vi att pengarna stannar i familjen.
Hör på...
Byron, lämna oss ett tag.
Visst, King.
Allt väl med dig?
Jadå, jag...
Jag mår väl bra.
Du är inte rädd? För det behöver du inte vara.
Nej. Jag är inte...
Ger du henne sprutorna?
Sprutorna? Ja.
Ja, jag gör det jag ska göra.
Ger du henne alltihop?
Ja. Ja.
Du måste komma ihåg att ge henne allt.
Det gör jag, King. Det gör jag.
Jag gör som vi sa. Jag håller henne lugn. Hon är lugn.
Se bara till att du gör det.
Ernest, jag vet att du älskar Mollie, och det gör jag också.
Men sanningen är...
...att hon kommer att gå hädan.
Det vet du.
Det kan vi inte göra något åt. Det är i Guds händer.
Och han väntar på henne nu.
Du måste vara vid hennes sida och ge henne medicinen för att lindra smärtan.
Och du kommer aldrig att ångra
din tid med henne innan hon återvänder till det himmelska.
Du kommer aldrig att ångra den.
Och du är stark nu.
Förstår du? Du är stark.
Ja.
Finns där för henne.
Och du måste skriva under det här.
- Vill du att jag skriver under? - Du måste skriva under.
Nåväl, King.
God kväll, pojkar.
John.
Det här är vad jag vet hittills.
Jag åkte över till Ralston i går.
Jag träffade en gamling vid namn Alvin Reynolds.
Han berättade mycket.
Jag kände varenda indian de mördade.
Gänget gav förgiftad sprit till hundar, bara för att se vad som hände.
De dödade prärievargar också.
Jag bryr mig inte så mycket om prärievargar,
men det är fel att döda dem så där, när de kan få en naturlig död.
Min svärson säger att jag borde hålla tyst,
annars kommer gänget och dödar mig också.
Men min tid är redan ute, så jag ska säga vilka som gjorde det.
Jag satt precis här,
och såg Byron Burkhart skjutsa Anna Brown vägen förbi.
Kelsie Morrison och hans fru satt i baksätet.
De hällde i Anna en massa sprit.
De var tillsammans allihop. Kelsie, Byron och Anna.
Jag ljuger inte.
Kelsie Morrison?
Morrison langar droger och whisky från Fort Worth till New Orleans och Dallas.
Minns ni Bill Stepson, rodeoryttaren?
Han dog av majswhisky. Det skedde ingen utredning.
Bills fru var Tillie Stepson.
Kelsie lämnade sin första fru Catherine
och gifte sig med Tillie två veckor efter Bills död.
Två månader senare dog Tillie av gift.
Kelsie for ner till Mexiko med Tillies barn,
men han kom tillbaka, för en smart advokat sa åt honom
att han skulle hamna i stora problem annars.
Min döda fru har två barn, och de bär mitt namn.
Så om jag adopterar dem lagenligt,
och de två barnen skulle dö, ärver jag deras kvarlåtenskap?
De är osager.
Nåja, den ena är halvt osage, men de har landrätt.
Kelsie, inser du att det verkar för mig
som om du planerar att adoptera barnen och döda dem?
Nej, inte om det inte är lagligt och jag inte får pengarna.
Då gör jag inte det.
Kelsie Morrison?
- Vem? - Kelsie Morrison.
Jag heter Lloyd Miller.
Jaha. Följ med hit, Lloyd, så får vi prata med dig om det.
Jag beundrade Kelsies framåtanda.
Det sa jag, och han tackade.
Kelsie, jag har alltid beundrat din framåtanda.
Tackar.
Vad kan du berätta för oss om Byron och Ernest Burkhart och de där morden?
Byron och Ernest Burkhart?
Vi kan nog hjälpa varandra.
Jag är accepterad av indianerna nu. Wahzhazhefolket berättar saker för mig.
Jag är även en god vän till fader Albert. Han anförtrodde sig åt mig.
Han berättade om allt som pågår med Mollie Burkhart.
Hon fruktar för sitt liv, sa han.
Sa han vem hon var mest rädd för?
Snälla Tom.
Det är lättare att få någon fälld för att ha sparkat en hund,
än för att ha dödat en indian.
Det där är Bill Hales ranch.
Jag sålde en brandförsäkring på 30 000 till honom förra månaden.
Ja, herr försäkringsman, du har nog jobb som väntar imorgon.
Du står på tur.
Jaha...
...då var det dags igen.
Dags igen, va?
Jag har en sak att säga er.
Ni...
Jag har en sak att säga er. Min fru är väldigt sjuk.
Jag måste hem och ta hand om min fru. Hon är sjuk.
Pojken min? Följ med mig.
Jag måste hem och prata med min fru. Hon mår inte bra, så...
Vi ska gå hem och...
Vi ska gå hem och ta hand om henne, visst?
- Såja, grabben. - Pojke.
Ni har fått det här om bakfoten.
Vad ni än tror er veta, så vet ni inget.
- Pojken min, följ med honom. - Okej.
Min fru är väldigt sjuk!
Hon har varit väldigt sjuk.
Får jag...
Får jag sätta mig?
Stå kvar, bara.
Vi vill prata med dig om morden på Reta och Bill Smith, och Anna Brown.
Jag behöver sätta mig.
Ja. Men du står.
Jag står nu,
men jag måste få sova lite.
Ni kan inte hålla mig så här länge till.
Var du ensam när du placerade ut sprängmedlen under huset,
eller var Blackie Thompson med dig?
Vem då?
Blackie Thompson.
Nej. Han var inte i trakten.
Jag känner honom inte ens så bra, har bara setts ibland. Inget mer.
Satte du ut sprängmedlen under huset?
Jag vet inget om några sprängmedel.
Så du rånade inte en bank i Oilton med honom?
Nej.
Men du hjälpte Blackie Thompson
att stjäla din egen Buick 1921
för att kunna kassera in försäkringspengarna, eller hur?
Inte?
Jag lät honom använda min bil ett tag, men det...
Jag sa att han fick köra omkring med den. Men...
Vad behövde han den till?
Inte vet jag.
Det är inte min sak. För att roa sig, antar jag.
Om någon ville låna min bil, skulle jag nog fråga honom till vad.
Ibland vill folk bara ta en åktur. Jag ställer inga frågor.
Så du lånade honom den? Du frågade inte vad han behövde den till.
Just det.
Bara en god granne.
Skyldig. Jag lånade honom den.
Jag lånade honom den. Så det är mot lagen?
Nåväl.
Hur står det till, Ernest?
Blackie.
Får jag prata med honom?
Får jag prata med honom ensam ett tag?
Så du samarbetar med polisen?
Samarbetar?
Nej, jag samarbetar inte med polisen.
Få höra nu. Vad har du sagt till dem?
Jag sa att när jag släpptes ur fängelset ville du gottgöra mig
och gav mig 1,50 dollar.
Du sa att vi alla visste vilka risker vi tog.
Det stämmer. Vi visste vilka risker vi tog.
Men jag gav dig inte 1,50 dollar, utan tjugo dollar.
Nej. Det var 1,50 dollar.
Jag gav dig inte 1,50 dollar. Jag tänkte ge dig tj...
Jag gav dig visst tjugo. Nu minns jag. Jag gav dig tjugo.
- Skitsnack. - Hör på.
Du måste berätta vad du har sagt till dem. Alltihop. Vad har du sagt?
- Jag berättade allt. - Allt?
Allt. Jag berättade att du och din morbror är som ena jädra judar.
Judar?
Ja, jag sitter inne på livstid för snuten jag sköt i Drumright.
Men jag kan tala om för dig, Ernest, att du inte klarar fängelse.
Bäst för dig att du berättar vad du vet,
för din skull, för din familjs skull, och för att må bättre.
Vet du en sak? Du är dummare än tåget.
- Vet du det? - Jaså?
Ja, du låter käften gå för polisen så fort du får chansen, va?
Vi skulle ju vara partners. Det är inte mitt fel att du...
Partners?
Inte mitt fel att du åkte fast med bilen, träskalle.
Kallar du mig partner? Du gav mig inte ett skit.
Jag ska tala om en sak. Hale har en plan klar.
Jag ska prata med honom och se till att du inte ingår i den,
för du är så trög i skallen.
Han har jämt kallat dig trög i skallen. Vet du det?
Det här är planen. Jag sitter här på grund av hans plan.
Mollie...
Är du verklig?
Jag kan vara verklig.
Såja. Det räcker så.
Ernest, du är en god människa, eller hur?
Ja, sir. Jag antar det.
Du antar det? Är du det eller inte?
Det är jag, sir. Det är jag.
Älskar du din fru och dina barn?
Ja, sir. Det gör jag.
Du tjänade ditt land i infanteriet,
och jag tror inte att det var så här ditt liv var menat att bli.
Det tycks mig som om din familj där hemma
är till större glädje för dig än din morbror, King Bill Hale.
Vi vet båda att han framställer sig som en väldigt rättfärdig människa.
Men det är inte vad han är.
Han har inte gjort något för dig...
...frånsett att...
...få dig att begå brott, och utnyttja dig på grund av din... läggning.
Om vi skulle börja om?
Jag...
Jag vill komma hem till min fru,
så...
...tala om vad jag måste göra.
Vet du vem som dödade Henry Roan?
Försök inte fly.
Jag är här för att gripa dig.
Du lär veta något om mordet på Henry Roan.
Jag vet inte ett dugg om det.
Jag har en man här som säger sig vara din vän,
som påstår att du vet något om det.
Vem är han?
Så jag ska dingla för det här?
Jajamän.
Hämta era pennor.
Var är min man?
Har hon en läkare?
Nej. Hon vägrar träffa läkare.
Vi tar med henne.
Är ni verkliga?
Redo?
Ma'am.
Var är min man?
Vi ska ordna hjälp åt er.
Mrs Burkhart.
Ge mig heroin, två mg.
Vill du ha polisskydd?
Från vem?
Från min...
Från min morbror.
- Hej, Harve. - Bill.
Jag är visst eftersökt. Jag vill överlämna mig.
Vad menar de att du har gjort?
Dödat någon, kan du tänka dig?
Nej, Bill, nu tar du i.
Grip mig, grabben.
- De där behövs inte. - Det är i sin ordning. Gör det bara.
- Mr Hale, ett uttalande? - Mr Hale!
Vad vet ni om morden?
Ett uttalande? Räcker: "Jag är oskyldig"?
Oskyldig som ett nyfött barn. Ännu oskyldigare.
Mr Hale! Mr Hale!
När ska jag få prata med min fru?
Jag skulle få träffa min fru om jag vittnade, sa ni.
Hon är på sjukhuset i Pawhuska just nu.
På sjukhus? Hur är det med henne?
Inget vidare, tydligen.
Hälsa henne att jag ska skriva.
Vart för de er, mr Burkhart?
Jag ska fara bort ett tag.
Vart för de er, sir?
Vart för ni mig?
Du blir inte åtalad, eftersom du kommer att vittna.
Jag vet att du vill hem till Mollie och barnen,
men det är bäst att vi tar dig ut ur delstaten ett tag,
bort från Hale och hans vargar.
Förstår du?
För formens skull, var är ni bosatt för närvarande?
I fängelset.
Hur långt fängelsestraff?
Jag fick en livstidsdom.
- För Drumright-mordet, va? - Ja, sir.
Och det var William Hale som arrangerade det, eller hur?
Det gjorde han. Lustigt, eller hur?
Ta diktamen.
"Döm icke", av William K Hale.
Vem bad dig att döda Bill och Reta Smith?
William Hale och Ernest Burkhart.
Har ni nyligen haft kontakt med mr Hale?
Ja, det har jag faktiskt haft.
Han smugglade en lapp till min cell.
Han bad mig döda hans systerson Ernest.
Mr Thompson.
Den gemenaste skurk har rätt till möjligheten
att bevisa sin oskuld inför en jury av sina likar. Döm icke.
Ja, han smugglade en lapp till min cell där han erbjöd att hjälpa mig rymma.
När jag kom ut skulle jag ta systersonen Ernest till Mexiko och döda honom.
Jag skrev tillbaka att jag inte skulle vittna om han fick ut mig.
Och vad blev det av det?
Vad blev det av det?
Mr Hales löfte om en storstilad rymning.
Fan, jag sitter ju här och pratar med er.
Det blev då inte mycket av det.
Döm icke.
Ta in det där i Pawhuska Daily Journal, Fairfax Chief,
The Hominy Journal, och The Osage County News.
Ja, mr Hale.
Er mamma kan gå igen.
Visst är hon fin?
Var stark nu.
Välj den smala vägen.
Jag kräver att få överlägga privat med mr Burkhart!
Det här är oerhört.
Ernest Burkhart är min klient!
Det är mot reglerna.
Jag kräver att få prata med mr Burkhart!
Han kan inte företräda svaranden och vittnet samtidigt.
Det är en intressekonflikt.
Han har varit försvunnen i två månader!
Jag har nekats möjlighet att prata med honom innan han vittnar!
Detta är manipulering av vittne!
Mr Burkhart, är den här mannen verkligen ert juridiska ombud?
Jag vet inte.
Jag har inget kontrakt med honom,
men jag är villig att prata med honom.
Det är mot reglerna, herr domare.
Åklagarsidan tillåter ingen
överläggning mellan mr Hamilton och vittnet
innan denna rättegång inleds!
Wahzhazhestammen förtjänar rättvisa!
Ge honom till oss! Jag kan vara hans bödel!
Mr Burkhart överlämnas i rättstjänarnas vård.
Rättstjänare, ta honom härifrån.
Rätten ajourneras till kl 10:00 i morgon. Utrym rättssalen.
Jag är ledsen...
...för alla dina prövningar.
Jag tar dig hem nu.
Bror.
Freeling och Hamilton vill träffa dig hos Hale i kväll.
Och prata igenom allt.
Sheriffen.
Ernest.
Moster Myrtle.
Ernest, känner du mr Solowey? Från Solowey Oil?
Och förstås mr Kraceon, Kraceon Oil.
Kom och sätt dig.
Om du vittnar mot din morbror,
inser du att det kommer att hänga över dig resten av livet
och att du kan dömas för morden på Smiths
och sitta inne resten av livet? Förstår du det?
Nej, jag hade nog inte tänkt igenom det där riktigt. Men...
De ger dig ett rep för att hänga dig själv. Förstår du det?
Han förstår inte det. Han förstår inte det.
- Ernest! - Ja. Ja.
Om du gör det här, så mördar du din morbror.
Ernest, vill du verkligen göra det,
låta honom dö i fängelse? Vill du det?
Nej. Självklart vill jag inte det, Myrtle. Det vet du att jag inte vill.
Ja. Du har makt att rädda hans liv.
Han räddar dig, dumma pojke!
Vill du gå hem nu?
Ja. Ja, det vill jag.
- Träffa din fru och dina barn? - Ja. Det vill jag.
De här regeringsagenterna,
de slog dig och torterade dig.
Tja, nej. Det gjorde de inte. Men de höll mig vaken i flera dygn.
Nej! De slog dig! De slog dig!
- Ja, de slog mig, sir. - Tack.
Jag drömde.
Jaså?
Vi åkte till Colorado Springs.
Du berättade alla dina hemligheter, och jag la dem i ett skrin åt dig.
Sedan gick vi till floden och kastade dem i vattnet.
Vi var lyckliga där.
Har jag sagt hur vacker du är nu? Se på dig.
Du strålar.
Insulinet fungerar, eller hur?
Jag sa ju det. Du måste bli sämre innan du blir bättre.
Vad kommer att hända nu?
Jag vet bara, Mollie, att det är väldigt komplicerat.
Den vite mannens lagar, är...
Ibland måste man göra en sak fast man vill göra en annan.
Jag vet att det är svårt för dig att förstå som osage, men...
Vad jag måste göra är att berätta den verkliga sanningen,
om vad de här regeringsagenterna gjorde för att få mig att ljuga.
Du vet väl att de slog mig?
De slog mig. De torterade mig.
De höll mig vaken i flera dygn för att jag skulle hitta på lögner
och säga att min morbror gjorde de där hemska sakerna. Det är...
Jag tänker klart nu.
Jag tänker klart nu,
och jag tänker inte säga de där lögnerna utan göra det rätta,
och jag ska skydda min morbror, för han behöver skyddas.
Va?
Vad är det?
När kommer du tillbaka?
Om några dagar.
Jag är tillbaka om några dagar.
Hör på nu.
De kommer att gripa mig och så, bara för syns skull.
Men jag är inte illa ute på något sätt.
Inte alls.
Jag har inte gjort något fel alls.
De kan gripa mig så mycket de vill.
Se bara till att du vet vad du gör.
Tänker du vittna för oss?
Nej, det tänker jag inte.
Du har beslutat att inte vittna för staten?
Just det. Jag berättade en massa lögner för er.
Nåväl. Vänd dig om.
Du är gripen för morden på Reta och Bill Smith.
Hur kom det sig att ni dödade Anna Brown?
Jag anlitades av WK Hale.
Och vad sa han till er?
Jag skulle få tusen dollar plus det jag var skyldig honom, 600 dollar.
- Så ni dödade Anna Brown, säger ni? - Ja, sir.
Ni tog ner henne i floddalen
som vanligen kallas Three Mile Canyon, eller hur?
- Ja, sir. - Vad sköt ni henne med?
En automatpistol.
Var sköt ni henne?
Genom överdelen av huvudet. Det dödade henne visst.
Ni påstår att ni var rätt berusad.
Ja, sir.
Men ni visste att ni dödade henne?
Ja, sir.
Hur kom ni till platsen där ni dödade Anna Brown?
Mm. Byron och jag bar ner henne.
Söp ni henne full för att kunna döda henne?
- Ja, sir. - Låg hon ner när ni dödade henne?
Nej, sir.
I vilken kroppsställning var hon?
Hon satt upp.
Byron drog upp henne och liksom höll henne uppe.
Så ni stod och visade honom
hur han skulle hålla uppe denna berusade, hjälplösa indiankvinna
där nere i botten av floddalen,
medan ni gjorde er redo att skjuta henne i hjärnan?
- Ja, sir. - Vad hände efter det?
Han släppte henne och hon föll bakåt.
Ropade hon till?
Nej, sir.
Stod ni där och såg på när hon dog?
- Nej, sir. - Var ni belåtna med ert verk?
- Ja, sir. - Så ni vände på klacken och gick?
Ja, sir.
Har ni sett floddalen där ni dödade Anna Brown?
Hundratals gånger, skulle jag tro.
Hundra gånger efteråt.
Ville ni återvända och se var ni dödade Anna Brown?
Nej, sir.
Inte?
Nej, sir.
Så varför ville ni återvända dit?
Det är i sin ordning.
Ni kan berätta för juryn.
Tja, det är ett bra...
Det är ett bra ställe att parkera och dricka, festa lite.
Det är inte synligt från vägen, så...
Vart åkte ni efter att ni dödat Anna Brown?
Jag åkte och övernattade hos Bill Hale.
Vad gjorde ni sedan?
Vi förblev berusade.
Vart tog Byron vägen?
Han åkte hem till Mollies hus.
Tack, Mollie.
Ingen orsak.
Gå försiktigt.
"Gå försiktigt." Om du tog hit mig för att döda mig,
- dödar jag dig. - Nej, sluta nu.
Sätt dig här. Det är mer bekvämt.
Okej, sluta. Sätt dig upp.
- Sätt upp henne. Håll henne rakt. - Jag håller henne rakt.
- Så där. - Upp med dig.
- Sätt henne rakt. - Jadå. Jag håller.
Om du vill döda mig, dödar jag dig.
Sådär ja.
Ernest.
Vakna, grabben.
Ja.
Vad är det?
Det är svårt att berätta det här. Öh...
Jag måste berätta för dig
att ditt barn har dött.
Vilket av dem?
Jag vet inte namnet.
Vem? Är det...
Cowboy? Vem av dem?
Har ni ett barn med lungproblem?
- Ja. - Med kikhosta?
Nej... Vem har sagt det här?
Vem har sagt det här?
En av våra agenter i Fairfax informerade mig.
Mollie reste dit för att ta hand om det...
...och ta hem det.
- Vi vet... - Det är Anna. Det är Anna, eller hur?
Det går inte att linda in det här.
Nej! För i helvete!
De tog mitt lilla barn.
Gud signe dig, grabben. Jag...
Jag beklagar sorgen.
Vad har hänt?
Barnet dog.
- Vilket av dem? - Den lilla.
Den lilla?
Åh, min son. Min son...
Herregud.
De tog...
Nej.
Ernest.
Lilla Anna är hos Herren nu, pojken min.
Ernest.
Herre, förbarma dig över oss. Herre, förbarma dig över oss.
Herre, herre.
Hej, King.
Hur är det med alla?
Inte bra.
Jag vet, pojken min. Jag känner det också.
Du vet att jag måste ta hand om de två barnen och Mollie nu.
Så...
Vad menar du?
Du vet vad det betyder, eller hur?
- Tja... - Jag tänker vittna.
Det är ett svårt val att göra när man möter prövningar.
- Tja... - Vill du verkligen göra det?
Ja.
Jag måste, så...
Lovade de strafflindring?
Det gjorde de. Ja, det gjorde de.
De kommer att svika sitt löfte.
Det är federala regeringen, och så sa de till mig.
Ja, det är federala regeringen. Det är därför jag säger så.
Det enda du åstadkommer med det här är att slå sönder familjen.
Är det vad du vill?
Det kommer inte att göra skillnad.
Det säger jag ur djupet av mitt hjärta.
Det djupaste jag vetat i mitt liv, i hela min erfarenhet,
är att det här inte kommer att göra skillnad.
Du vet väl att allt är annorlunda nu?
Osagerna kommer inte att stötta dig. Ingen kommer att stötta dig mer.
- Osagerna? De älskar mig. - Nej, de kommer inte att lyssna.
Nej. De vet. De vet vem som gav dem gatorna,
som gav dem sjukhusen, som gav dem skolorna. De vet.
Jag har fört dem in i det fantastiska 1900-talet.
De kommer inte att stötta dig, Bill.
- Inte? - Nej.
De lär inte stötta dig, Bill. Det är över.
Alltså, det kan bli upprörda känslor ett tag.
Men vet du vad som händer sedan? Folk glömmer.
De minns inte. De bryr sig inte.
De bryr sig helt enkelt inte.
Det blir bara en vanlig tragedi bland många.
Det här är inget vanligt.
Gör inget som du får ångra resten av livet.
- Du kommer att ångra... - Jag ångrar redan allt, Bill.
Du har en familj.
Barn. Du har redan mist ett. Gör inte tragedin större...
Det är redan en förbannad tragedi.
Jag vill inte ha dig nära min familj.
Aldrig mer.
- Det var tråkigt att höra. - Ja.
- Det är över nu. - Snälla, kasta inte bort allt.
Nej, jag kan inte. Jag kan inte.
Det var tråkigt att höra. Jag älskar dig.
Jag kan inte, Bill. Jag kan inte.
Kasta inte bort allt, pojke.
Mr Burkhart, är ni här av egen fri vilja?
Ja, sir.
Ingen har gett er några löften?
Nej. Nej, sir.
Gav ni John Ramsey i uppdrag att döda Henry Roan å er morbrors vägnar?
Ja, sir.
Körde ni från Fairfax till Ripley
och beordrade John Ramsey att be Asa Kirby utföra ett uppdrag?
- Ja, sir. - Vem bad er göra allt detta?
Min morbror, William Hale.
Ser ni honom här?
Ja, sir.
Var snäll och peka på honom.
Ja, sir. Där sitter han.
Låt föra till protokollet att vittnet har identifierat svaranden, William Hale.
Vilket uppdrag ville er morbror att Asa Kirby skulle utföra?
Att spränga Reta och Bill Smith i luften.
Varför ville han få dem sprängda i luften?
För att komma över deras pengar.
Är ni gift?
- Ja, sir. - Vad heter er fru?
Mollie Burkhart.
Är hon syster till Reta?
Ja, sir.
Är hon också syster till Anna Brown, som mördades?
Ja.
Och hennes mor var Lizzie Q, som är död?
- Ja. - Och hennes syster Minnie är också död?
Ja.
Alla dessa döda kvinnor är indiankvinnor, eller hur?
Ja, sir.
Om Mollie, er fru, dog,
vem skulle få hennes oljepengar?
Jag och våra barn.
Lade er morbror fram en plan för er
genom vilken ni skulle tjäna på alla dessa indiankvinnors död?
Ja, sir.
Och ni hjälpte er morbror på eget bevåg?
Ja.
Ingick det i planen att ni skulle möta och gifta er med Mollie Kyle
och döda hennes familj och henne för deras oljepengar?
Nej, sir.
Jag mötte och gifte mig med min fru för att jag körde henne i min droska.
Gifte ni er inte med henne för att er morbror sa åt er?
Nej, sir.
Jag har älskat min fru sedan...
För så blev det med oss när jag körde henne i min droska.
Hur mår min Cowboy?
Bra.
Saknar han sin pappa?
Ja.
Elizabeth också.
Vet de vad som har hänt?
Inte så mycket.
Har du berättat hela sanningen?
Ja, det har jag.
Min själ är ren nu, Mollie.
Det är en lättnad för mig att slippa denna skuldbörda.
Jag tänkte inte släppa honom nära dig och barnen.
Vad var det du gav mig?
Vad menar du?
Vad var det i sprutorna?
Medicinen som du gav mig.
Vad var det i den, Sho-mee-kah-see?
Insulin.
Rättvisan hade vunnit.
True Crime Stories presenteras
med benäget tillstånd av J Edgar Hoover och Federala undersökningsbyrån.
Därmed avslutas den autentiska historien om morden på osageindianerna.
Vi lämnar Osage County och sammanfattar:
Läkarna, bröderna Shoun, lagfördes aldrig av rättsmyndigheterna
för att ha hjälpt till att förgifta Mollie.
Ernests bror, Byron Burkhart, åtalades för medhjälp till mord på Anna.
Kelsie Morrison sa vid rättegången...
Byron fick henne full och jag gjorde resten.
Byron friades på grund av en oenig jury.
William Hale, ringledaren för de dödliga komplotterna,
befanns skyldig och dömdes till livstids fängelse i Leavenworth.
Han skrev brev till sina osagevänner där hemma.
"Kära vänner, hur mår ni allihop?
Jag har aldrig haft bättre vänner i mitt liv än osagefolket,
och jag var en sann vän för dem.
Jag lever hellre i Gray Horse än någon annanstans på jorden.
Jag är tillbaka hos er innan många månvarv.
Hur mår min vän Dah-kah-hee-ke?
Er sanne vän, W K Hale."
Hale frigavs 1947.
Frigivningsnämnden motiverade frigivningen med att han varit en mönsterfånge,
men inte alla var nöjda.
Den här mannen friges därför att han har köpt politiker,
och ingen bryr sig om osagers liv.
Hale tilläts inte sätta sin fot i Oklahoma igen,
men enligt släktingar besökte han dem ofta.
Vad vill du ha till lunch, William?
Om bara den där tjockskallen Ernest hade knipit igen,
hade vi varit stormrika idag.
William Hale dog på ett vårdhem i Arizona.
Han blev 87 år gammal.
Ernest Burkhart dömdes till livstids fängelse
i Oklahomas statsfängelse.
Var det inte du som försökte döda ditt rödskinn till fru för oljepengarna?
Många år senare benådades han för sina brott
och flyttade tillbaka till Osage County,
där han levde återstoden av sitt liv med Byron i en husvagnspark norr om staden.
Ge mig en öl, bror.
Har du en tändsticka till min Lucky Strike?
Efter att Mollie hade skilt sig från Ernest
bodde hon med sin nye make, John Cobb, på reservatet.
Hon dog i diabetes den 16 juni 1937.
Hennes dödsruna i lokaltidningen löd helt enkelt...
"Mrs Mollie Cobb, 50 år gammal,
dog i sitt hem klockan elva på onsdagskvällen.
Hon var fullblodsosage.
Hon begravdes på den gamla kyrkogården i Gray Horse
bredvid sin far, sin mor,
sina systrar och sin dotter."
Inget nämndes om morden.
BASERAD PÅ ROMANEN AV DAVID GRANN
TILL MINNE AV ROBBIE ROBERTSON
MED TACK TILL OSAGEFOLKET
OCH FOLKET I GRAY HORSE-, PAWHUSKA- OCH HOMINY-DISTRIKTEN
TILL MINNE AV JOHN WILLIAMS
Undertexter: Bengt-Ove Andersson