Слухайте, хтось може його звідси забрати? Прошу вас. Геть звідси! Геть!
Про засновника біткоїна – подивись цей відос, бро.
-На її планшеті. -Чорт! Я типу солдат.
А типу ні. Йо. Ти, ти лохонувся.
Пішов ти.
О, сам пішов. Вона була гаряча.
Вона звичайна, десь на шість із половиною. На сім – уночі.
А тобі вже сімки – не те, га?
Ну вибачте, містере Клуні.
Не жени.
-Бляха, вона була гаряча, скажи, бро? -Так, бляха-муха.
Ооо, чорт забирай. Окей. Повертаємося, і ти підкочуєш до її
подружки.
Ні. Пішов ти. Не буду я з тією сніговою людиною. Ти що! Ні.
-Так. Так. -О, о, о, гей. Ти висиш мені за Тахо, бро.
-Бляяяяяяха. -Так. Слухай, хочу, щоб знову було, як
колись, так? Типу, випили, посміялися, а потім вона і не помітить як: один, два –
вона моя; три, чотири – мій член у неї в… Так?
Так. Добре. Якого хера?
Ти когось збив?
Що? Ні, звичайно.
Я розмовляла з Ленґдоном, він знає, що ситуація не дуже, треба вигрібати.
Я за кермом.
Та ти що, серйозно? Оо. Не жени.
Часу – до восьмої ранку, а це небагато.
Так, просто Литвин засіче нас.
О, він нас засіче, коли я витягну його з тачки і виб’ю з нього лайно.
Ти нічого ні з кого не вибиватимеш. Минулого разу ти вбив свідка. Ми просто
стежимо. Козлова нема, отже, Литвин відповідає за бомбу. Якщо він нас не
помітить – приведе до неї.
Або шість годин морочитиме нас, поки ця клята бомба не вибухне.
Янг, як там справи?
Бачу об’єкт, чорний позашляховик, їде на північ трасою п’ятнадцять. За п’ять
кілометрів від вас, швидкість – стала.
Так?
Де мій товар?
Його обов’язково доставлять, проте в інший час.
Я не з тих, із ким можна гратися. І я стаю просто некерованим, коли чимось не
задоволений.
А я не з тих, хто боїться голослівних погроз.
Моє терпіння не безмежне. І в мене чіткий розклад. Усе має статися сьогодні. Якщо
Козлов не передасть мені бомбу за пів години, хай потім не скаржиться.
У нас інший розклад.
Що ж, ви не лишаєте мені вибору.
ГОТОВІ
Гей. Є що поїсти? Шоколадка? Цукерки? Бляха, «Тік-так»?
Соррі, нічого. Слухай, я теж хочу їсти. Я б зараз убила за кесарито.
Кесарито.
Знайшла? Добре, вони всі – потенційні покупці ядерної зброї, тож якщо хтось
здається знайомим, це допоможе зрозуміти плани росіян.
Соррі, я буваю на стількох тусовках, багато знайомств і пам’ятаю не всіх. А ще
проблема в тому, що всі ці типи взагалі нетрахабельні. Я таких в принципі
не запам’ятовую. От і з вас я запам’ятаю лише трьох.
А ти спробуй ще.
Окей.
-Має, скажи, а ти вже… -…перевірила в базах, чи були в
Литвина арешти? Так, звичайно.
І якби щось знайшла, сказала б. Бо я не хитра курва.
-Що трапилося з «там, де їм, не сру»? -То все екстезі.
Ні. Фігня. Там була купа дівок. Ти міг трахнути будь-яку. Але ж ти обрав Вінтерз.
То був секс із ненависті, ясно? Думав, ми більше не побачимося. Знищив ціль – пішов
далі; як завжди, так?
Так.
Поговоримо?
Ми вже говорили. І твоя правда. Я американська геройка. Тому роблю, бляха,
все, що хочу.
Із БЛАСТом на випускному:)
Я б так хотів зараз бути поряд.
Якого біса?
Що за мудак?
Ти що, знущаєшся, бляха, з мене?
Що? Де вони зараз?
О, ее, вони з’їхали з п’ятнадцятої траси, їдуть по Карсон-авеню. Стривай. Він
зупиняється. Ви за два кілометри.
Нам іти з тобою?
Ні. Лишатеся тут і пильнуйте.
Литвин іде пішки до Фрімонт-стрит. Сам.
Зупинись. Він іде на захід.
Он він. Білий піджак. За двадцять метрів.
Бачимо Литвина.
Важку артилерію не брати, лише пістолети. Не привертаймо зайвої уваги.
-Ходімо. -Ясно.
Бляха, чого так дивитися?
ЗОЛОТИЙ САМОРОДОК
БІНЬЙОН
ФРІМОНТ
Об’єкт іде на північний захід.
А в мене все зависло. Боже, скільки треба часу, щоб покласти дев’ять кесарито, п’ять
великих тако і чотири начо дель-ґранде в паперовий пакет?
Бачу його, прямує до казино «Чотири королеви».
Не відставай. Та головне – не світись.
Усе, він заходить. Просто стежити?
Саме так. Стеж без зайвих рухів.
Бляха. Не місце, а суцільне сенсорне перевантаження.
Попереду зліва. Тримайтеся на відстані. Усе, розходимося.
Пам’ятайте, він збирається підірвати Лас-Вегас. Він тут не просто так. Стежимо
за ним. Лернер, є доступ до камер?
Тут заморочена система безпеки. Викаблучується.
Як моя колишня зі школи. Щасти.
Що він розглядає?
Вказівники. Пішов далі, у напрямку до фудкорту.
Молодець.
Транку, стій біля банкоматів. Ґомез, ти – біля гральних автоматів. Я підійду до
столів із крепсом, звідти добре видно фудкорт.
Вітаю. Дякую.
Має, можеш розблокувати мій номер? Надішлю тобі фото дівчини, що продає
локшину.
Добре.
Думаєш, це обмін?
Так. Обмін грошей на локшину.
Можливо. Але так і треба перевіряти: все і всіх.
Я можу купити піци і підійти ближче. Чи взяти цілу піцу – яку захочеш.
Стій мовчки. Має, знайшла щось?
З камерами морочуся. Та в базі є збіг із тією дівчиною.
І?
І Макнайт мав рацію: звичайна продавчиня.
Дякую, Має.
Помилилась, Ево.
Дякую, Має.
Ти дозволила, а я – ні. Тому типу десь двадцять вісім. Добре, добре. Вона вдома?
Хочу привітатися. Що, на всі вихідні? Їй вісімнадцять. Гаразд, гаразд. Куди вони
їдуть? У Лас-Вегас?
Як справи, Макнайте?
Мені його добре видно. Зіллюся з натовпом і стежитиму.
Ставки.
Ти в режимі стеження, стримуйся.
У мене все під контролем. Дванадцять.
Ти що, ставиш на дванадцять?
Це тупа ставка. Твої шанси – один до тридцяти п’яти, а виплати – тридцять до
одного. Тому гроші на вітер.
Це найбільша цифра, лишаюся на ній.
Випадає вісім. Отже, вісім.
І що тепер?
Ти програв гроші.
Чорт.
Скільки в тебе лишилося?
Тридцять один долар.
Що? Серйозно?
-Небагато, Макнайте. -Тобі грошей не виплатили?
Я просто не ношу готівки.
Люди, про бомбу забули?
Та ні. Литвин наминає локшину.
Добре, робимо так. Став на вісім. П’ять доларів на пас-лайн, шанси – двадцять
п’ять до одного. Якщо випаде вісім, а не сім, зберемо банкрол і гратимемо до ранку.
То що, готовий?
Так, мем. А можна поставити долар на дванадцять?
Поставиш – зламаю член.
Виграє вісім.
-Ох ти чорт, хакерко. Ти вгадала. -Я ж тобі про це й казала. Аай! Гаразд,
виграли трохи, можна й кінчати. Ні, не так. Закінчувати, а не кінчати.
Пригостити?
Ні. Дякую. Я, я вже п’ю.
Слухай, в нас тут виставка плитки…
Та я більше по піщаниках. А кераміка – то фігня. Пардон за французьку.
Мм.
Давно працюєш тут?
Ее. Я не працюю.
Так-так. Ти не працюєш, а я не клієнт. Ми сидимо собі в барі, п’ємо коктейлі.
Скільки ти береш?
Слухай, я зовсім не з тих.
Ну звичайно ж ні. Сидиш у барі казино в чорній мінісукні і скануєш старших
чоловіків просто так.
Якщо не відвалиш, я закричу «ґвалтують» чи «педофіл». Вибирай.
О, пшшш. Знаєш, просто якщо не стояти біля плити у фартуху, від тебе не
чекатимуть омлету.
Що, бляха, відбувається?
Знаєш, як кажуть? Якщо вдягаєшся, як шльондра, і говориш, як шльондра…
Ясно. Знаєш що, Має? Мене вже так дістало твоє…
Чорт. Я його втратила.
Він узяв соус. Це не шрирача. Можливо, устричний. А може, соєвий.
Треба просто додати обидва. І має бути смажений кунжут. Його не треба забивати
жодним додатковим смаком.
Поле, це надовго. Лишайся на місці і стеж за машиною.
Зрозумів.
Автопілот активовано.
Привіт, це Джен. Нічого не залишайте.
Джен, це тато. Я в нормі, але передзвони мені. Це щодо Вегасу. Не їдь туди. І
думати забудь про Вегас.
Ставлю на чотири, максимальна ставка, кинемо сотню на стіл і для приколу скосимо
уп’ятеро більше.
Вирішив добити мене, так?
Покажи, що ти зі мною, фортунко.
Я не буду там сидіти.
У мене завдання від держави.
Як і в мене, та мені нудно. Ні Тік-току, нічого.
Ось. Тік-ток, все, що захочеш.
Дякую.
Виграє дев’ять.
Так!
От чорт! Я ж казав, я ж казав, бляха-муха. Я ж казав! США! США! США! США!
Гаразд, закінчуй, Макнайте, ти привертаєш забагато уваги.
У казино так буває, Вінтерз. Люди виграють бабло і стають щасливі;
американська мрія.
Локшина не зайшла.
Боже, скільки там лишилося.
Що далі, Вінтерз? Чувак поїв. Цікаво, а зараз він захоче випити?
-Об’єкт рухається до ліфтів. -Так, ми з Макнайтом за ним, ви лишайтесь.
Лишатися?
Ви мої очі. Дивіться, щоб не було сюрпризів. Транку, на меншій площі тебе
одразу викриють.
Гей, усе добре, здорованю, від нас не треба ховатися.
Та добре. Стежу за входом.
І за моїми фішками, поки я рятуватиму світ. Леді.
Повільніше. Ми надто близько.
Який, ее… поверх який?
У нього все під контролем.
Бляха-муха.
Нам на який?
-Еем, на восьмий. Ні. На дванадцятий. -На якийсь із цих.
Та щоб вас.
Та нічого. Той одновухий від нас не втече. Наші дівчатка бачать усе. Так, фортунко?
Так, напарнику. Я тебе прикриваю.
Молодчинка.
Литвин вийшов із ліфта. На дев’ятнадцятому.
Та валіть вже. О господи, ми лише на другому. Підемо пішки?
Сімнадцять поверхів? Так не буде швидше.
От бляха.
Литвин у кінці коридору.
Нафіг.
Ти серйозно?
Та швидше.
Литвин заходить у номер.
Пароль, падло?
Боббі, не випендрюйся. Хай заходить.
Ти вибачай. Боббі надивився Дома Еррери і думає, що він тепер комік. А взагалі ти
прийшов вчасно. О другій тридцять.
Я пунктуальний.
І я казав бути без нікого.
Ну, прикриття нам не завадить, так? На Трейсі не зважай, її типу немає. Дай їй
цяцьку – і вона вже нічого не помічає.
Що в тебе з вухом?
Гей. Це нечемно. Вибачай, невихована молодь. Чогось бажаєш? У мене он цілий
біф-веллінгтон із ресторану, думаю, смачний.
Ти знаєш, чого я тут. Ти готовий чи ні?
Звісно, готовий. Ленні завжди готовий. Хочеш наркоти? У мене найчистіший кокаїн.
Хочеш м’язів – дістану тобі вагон качків, порівняно з якими Боббі – ведмежа.
Я дістану все, що треба. Але твій запит за межами звичайного меню.
Ти казав, що дістанеш.
Я все пам’ятаю. Проте я зроблю це для тебе, якщо й ти зробиш дещо. Наперед. Мм?
Зачиняйся.
От чорт. От чорт. Це все вчорашнє шампанське. Чи пиво. Чи текіла. Чи
горілка… Проблювався нахер.
Не тупи. Ну чого ти завис?
Транку, стеж за ним. Як піде далі – маякуй.
Замовлення для Джил.
Люди, я пішов до фуд-корту. Там більше людей.
Ага, а ще там багато пепероні.
Я на дев’ятнадцятому. Готуйтеся виводити людей і…
-Я тут. -Ходімо.
Треба підійти ближче і послухати, що відбувається.
Ризиковано. Якщо він вийде, спалить нас.
Ми ж побачимо його на трекері.
Гаразд. Почне підходити – кінчаємо. Ні, не те.
Та ясно.
Хоча не люблю перерваних актів.
Я нічого не чую.
Гроші на рахунку.
Чудово.
Ти вже вибачай за незручності. У цьому місті ніколи не знаєш, хто є хто.
Головне, щоб літаки були на місці рівно о восьмій.
Як скажеш. А перевозимо товар чи когось?
Не думай про те, про що не треба.
Ууу. Який крутий чувак.
Не зважай. Вона біситься, бо не поїхала на день народження Зендеї, а там же вся
тік-токерська тусня. Слухай, може, хочеш чогось? Будеш горілку? Освіжає, холодна.
Я хочу дечого більшого.
Якого біса?
А де, бляха, Литвин?
Має бути там. Ви просто біля нього.
От чорт, знову накриває.
Люди, а ви прийшли на трах-фест? Бо ви інші на фотках. Я не скаржуся. Взагалі не
скаржуся.
Який трах-фест? Ви взагалі де?
Де телефон? Де телефон?
Чорт! Телефон Литвина. Нас, бляха, розвели.
Приєднаєтеся до нас?
Макнайт, на вихід.
Хочеш піти?
А ти – лишитися?
-Іншим разом. -Чого?
Гаразд. З річницею, моя радосте.
Так.
Зустріч минула вдало. Іван скоро повернеться.
Тільки нам на хвіст сіли американці.
Ти тікай. Я сам виберуся.
Зрозуміло. Їдьмо.
Водій мене засік. Люди Литвина сідають в авто. Вони їдуть без нього.
Стеж за ними.
Зрозумів.
Як той одновухий про нас дізнався?
-Мабуть, засік тебе внизу. -Та фігня.
Ти не помітив, бо махлював у крепс зі своєю подружкою.
Ми не махлювали, а просто грали.
Усе, я спускаюся сходами.
Знову?
Я допоможу.
Гляньте, чи Литвин внизу і стежте, щоб він не вийшов.
Добре. Я в казино. Транку, на тобі вхід.
Добре. Вибачте, а моя подвійна з халапеньйо вже готова?
Ні.
Бляха! Де менеджер? Де мен… Бляха!
Я встигну. Спускатися легше. Ооо! Ааа. Ооо.
Макнайт, що з тобою? Ти живий?
Я зависла в ліфті.
-Ооо, так яскраво. -Хтось його бачить?
Еем, еем, ее, я дивлюся, дивлюся.
Якщо Литвин вийде з казино, нам кінець. Пильнуйте.
О божечки.
Що ти тут робиш?
Не знаю. Я навіть не знаю, де ми. Хочу, щоб ця ніч тривала вічно.
Ні.
Я ніколи в житті ще так не кайфувала.
Янг, що там з автівкою росіян?
Вони прямують за місто.
Стеж за ним.
Транку, є щось?
Ані сліду від Литвина.
Хто це?
Це Чарлі, з доставки. Я привезла ваше замовлення, чекаю за адресою.
Я зараз у казино «Чотири королеви».
Коли ми отримуємо замовлення, то за іншою адресою вже не доставляємо.
Ясно, я дам більше чайових.
Ти що, жереш мої начо дель ґранде?
Оо, соррі, щось зі зв’язком, я тебе не чую.
Повірити не можу, що збиралася жити в нудному місті з нудним Біллі. Я… Ти в мені
щось пробудила. Ти багато чого пробуджуєш. Еем, ти знаєш, ти ж бачила
відоси.
А що, було не одне відео?
Так, їх було сім. Ти не отримала?
-Ні, я просто… -Нічого, я тобі зараз перешлю.
Так. Перешли мені, так.
Мм. Слухай, ее, може, підемо в номер і продовжимо?
Повір мені, я б дуже цього хотіла. Але я реально зараз не можу.
Ну чому?
Бо я на роботі.
І тому пестиш мою піхвочку?
О.
-Ммм. -Бляха. Ти і моллі – це максимально
кайфова комбінація. Ні, серйозно, треба йти. Так. Я наберу.
Бігом тягни свою сраку в казино «Чотири королеви». Ти почула?
Тихо ти. Вже йду. Вже йду.
-Я обійшла казино, його нема. -Отже, він вийшов. Але десь
недалеко. Обшукайте Фрімонт вгорі і внизу.
Ти внизу, я нагору.
Лернер, перевір камери на Фрімонт-стрит. Шукаємо всюди.
Гей.
Соррі, мені треба більший екран, ніж гральна карта. Мій ноут, наприклад.
Наступи собі на горло і поквапся. Вибачте. Не ви.
Камери.
Перевірте всіх, хто виходить із готелю.
Ее, ліфт повний, зачекайте наступний.
-Та місця ще багато… -Зачекайте, бляха, наступний.
Янг, бачиш авто?
Підтверджую, я над ним.
О, ти над ним, так. А твоя доця зараз на тому слизькому кабані. Ха-ха! Як думаєш,
він обрізаний? Бо мені чогось от здається, що він не обрізаний.
-Пішов геть! -Янг, що відбувається?
Поле, що сталося?
Я не знаю.
Стеж за позашляховиком.
Чорт! Я їх загубив.
Ти свиня. Повертайся з грифом сюди.
Бляха. Бляха.
-Вибачте. -Де ж той козел?
Бляха. Литвин зняв піджак. Він замаскувався. Є щось?
Кишені порожні. Піджак зачіпок не дає, але тканина на дотик дуже приємна. От
чорт. Це неймовірно.
О божечки.
Що?
Він не просто пукнув. Гаґерті обісрався. Смердить відверто жахливо.
-Перевірка щось дає? -Закінчилося родео, там сотні ковбоїв у
капелюхах, що затуляють обличчя. Гаразд, я звідси валю.
Ні, ні.
Об’єкт у ковбойському капелюсі.
Бляха! Бляха! Його немає. Ґомез?
Бачу Литвина. Іде до східного виходу.
Усі туди.
Вбік! Вбік, вбік, вбік!
Об’єкт переді мною. Що мені робити?
Просто його зупини.
Стріляй по колінах.
Бляха. Не влучила.
Що? Ти завжди влучаєш.
Ааааа! Бляха! Бляха! Аааааа! Бляха! Бляха! А на що це схоже? У мене вибухнув
-лікоть. Ну якого біса? А-а-а! -Оооо! Тільки не їжа! Ммм.
Бачу Литвина. Він іде вперед. Майже в кінці вулиці. Чорт!
Лернер, перекрий автобусом вулицю.
Я не в автобусі.
-Не могла не взяти. Оо. -Майє, що відбувається?
Тобі краще не знати, що я роблю.
О чорт. Він іде до мене.
Затримай його.
Як?
Сама подумай як, Має, це твій зоряний час.
Добре.
Стоп!
О чорт. Ні, благаю, не вбивайте мене.
Лернер, доповідай!
Його… його забирають.
Ти як?
Що сталося?
Звідкись узявся чувак, з таким типу шокером, і забрав його в лімузин.
Номери бачила?
Він був чорний.
Янг, шукаємо чорний лімузин, щойно від’їхав. Янг, ти з нами? Чорний лімузин.
-Бачиш його? -Так. Бачу чорний лімузин.
І ще один, і ще. І ще один.
Звісно. Вегас – світова столиця мудаків на лімузинах. Ти його роздивилась?
Так, я його ніколи не бачила.
А я бачила.
Іван заїжджав в одне місце, коли я була з ним. Він сказав, це по роботі, я чекала в
машині, і там був той чувак.
Що то за місце?
Якийсь типу склад. Не пам’ятаю адреси, але поряд було звалище.
Ще якісь деталі?
О, то було, то було якесь звалище атракціонів. Там було оглядове колесо, яке
стояло.
Я знаю, де це.
Розкажи мені про свій розклад.
Що таке в біса важливе порушило нашу домовленість, що ти засмутив людину моєї
вдачі?
Пішов ти.
Ти ж знаєш, я не люблю, коли ти говориш російською. Я тебе не розумію. А я хочу,
щоб ми порозумілися. Допоможеш нашому другу зрозуміти?
Он лімузин. Знайшли. Ідемо тихо.
Роздивись, що це за склад. Якщо є камери, хакни їх.
Вже хакнула. Там купа озброєних чуваків.
Ми теж озброєні, і вони про нас не знають.
Ти міцний. Я знаю. Історію з вухом. Дуже страшна. Ти і твій бос – ви дуже
небезпечні. Та ви дечого не врахували. Я також небезпечний.
Ероне, доведи йому.
Пс. Ґомез. Ходімо.
Отже, зараз стануться три речі, на дві з яких ти вплинути не зможеш. А от третя
залежить від тебе. Перше. Ти скажеш мені, де моя бомба; друге: я заберу її. І третє
– а тут ти маєш право вибору – Ерон відріже тобі здорове вушко, щоб між нами
більше ніколи не виникало непорозумінь.
Ти мене ще чуєш?
Пішов ти.
Що ж, як знаєш. Ріж. Ш-шшш. Ви чули?
Чорт. Відкриєш замок?
Так. Тільки без образ, нафіг режим стеження.
Заберіть його.
Бляха, тут повно чуваків зі зброєю.
То вб’ємо їх.
Литвин потрібен нам живим.
Ґомез, ліворуч.
Транку, праворуч. Лано, виходимо. Чорт, я ще не готова. Допоможіть, Лана вибігла.
Ясно.
Вінтерз, прикрий мене.
Я кінчу тебе після дванадцяти пляшок пива і без сну. Нахер, нахер, нахер.
Нахер.
Розв’яжи.
Я зосереджений на силах уряду, не чуєш і не бачиш?
Якщо вони знайдуть мене, можеш забути про свою бомбу.
Вже називаєш її моєю, радий, що порозумілися.
Розв’яжи. Я покажу дорогу.
Відпочивай, суко.
Шшшш. Усе гаразд, так? Це я. Так? Ходімо звідси. Іди за мною, добре?
Чисто. Ти ціла?
Так.
Вони забрали Литвина.
Де ж ці виродки?
Заносьте.
Транку! Транку!
Іди сюди.
Ґомез. Не стій, стріляй!
Стріляй, бляха-муха.
Макнайте, не ризикуй. Чуєш, не треба. Не роби цього. Він живий. Інакше вони б його
не забрали. Ми його повернемо. Обох повернемо. Поле, сідай на автобус.
Там є паски безпеки? Є ж?
Має, піднімайся. Швидше.
Лети швидше, у них Транк.
-А хтось зачинить цю штуку? -Поле, яка швидкість польоту?
Поле!
Сто тридцять вузлів.
Швидкість – сто тридцять вузлів, курс – на схід, вітер…
Завантаж мапу. Напрямок?
Ця дорога веде сюди, до озера Лас-Вегас. Шукай у тих координатах.
Ее, чекайте, бачу дещо дивне, секунду. Один будинок на озері тягне достобіса
-електрики. -Скільки точно?
Скільки треба для охолодження ядерного матеріалу.
Виведи супутникові знімки.
Добре.
Поле, вийди на повітряний контроль.
Якого чорта? Це торт?
Мм, смакота, скажи?
Не якесь там магазинне печиво. О так, я теж хочу. О, о, воно таке просочене.
Хо-хо! Ніщо не порівняти зі смаком гелікоптера. Мм. Можна доїсти все?
От нахабне падло.
-Що ти в біса робиш, Поле? -Добре, Поле. Це все твоє, друже.
От виродок!
Ти що, бляха, сказився?
Він висмикнув стабілізатор.
Поле!
Де ти в біса?
Сер! Дивіться. Вони падають.
-Бляха. Бляха. Я не можу… -Янг, зроби щось! Я нічого не можу!
-Поле, це я не можу. -Ми розіб’ємося?
Увага, командо. Усе гаразд, так. І все буде… А-а-а-а-а!
Бляха, так!