SKOLEN FOR DET GODE OG DET ONDE
For mange år siden skabte to magtfulde brødre en skole
for at opretholde balancen mellem godt og ondt i eventyrverdenen.
Brødrene delte magten fredeligt i lange tider.
Men få ting forbliver, som de er…
Du snød.
Duel-arenaen har klare regler. Ingen magi.
Det er ikke snyd, hvis man vinder. Kun hvis man bliver fanget.
-En omgang til? -Nej, vi har ikke tid.
Sparring med dig er det eneste, jeg nyder.
Også mig, men man har brug for os.
En af ulemperne ved at bestyre verdens vigtigste skole.
Og jeg keder mig.
Rafal, hvad vil du?
Bare en omgang mere.
Vi bruger begge magi.
Alle kneb gælder.
Helt ærligt, Rhian.
Giv mig tørt på.
Du bliver ved…
Rafal, det er nok!
Måske for dig, men jeg er færdig med at nøjes med halvdelen.
Jeg vil have det hele!
Nej!
Rafal, hvad har du gjort? Det er…
Blodmagi.
Jeg har ledt i årevis, men i aftes fandt jeg den endelig.
Rafal, den er forbudt af en grund.
Den fortærer dig. Du kan ikke styre den.
Jeg foretrækker kaos.
I tusinder af år gav du altid heltene overhånden.
Jeg opretholdt balancen med dig.
Nu er det min tur.
Rafal…
Jeg bestemmer.
Og det bliver en helt anden verden.
Vi kan arbejde sammen.
Det onde samarbejder ikke.
Det onde deler ikke.
Når jeg er færdig,
taber ondskaben ikke.
Nej!
Åh, Rafal…
Mange år senere
i et land langt væk
udspillede der sig en ny historie…
Der var engang en pige ved navn Sophie.
En modig skabning, der var fantastisk smuk
og usædvanligt yndefuld,
som var bestemt til at forandre verden.
Hør efter for sidste gang,
din dovne, latterlige pige.
Stå så op, din forkælede møgunge.
Sophie, jeg ved, du kan høre mig.
Red mig, en eller anden.
Okay, jeg er vågen. Lad være med at slå døren ind.
Det gør jeg om fem minutter. Og brug ikke en time på at sætte hår.
I det mindste har jeg hår.
Okay. Tag den med ro, drenge.
Godmorgen, min kære familie.
Spild ikke den tomat, Sophie. Den skulle i gryden.
Det kan du ikke mene.
Samtidig i den anden ende af Gavaldon,
lige uden for byen i en beskeden hytte på toppen af Graverhøj,
boede en pige ved navn Agatha.
Fandens.
Du er for god til at stirre, Reaper.
Kommer du et øjeblik, Aggie?
Jeg laver oldemors kærlighedsdrik til enken Grunfeld.
Den mangler noget.
-Skarntyde? -Selvfølgelig.
Agatha vidste ikke, om hendes mor var en rigtig heks,
da hendes trylledrikke aldrig virkede.
Men moren havde store forhåbninger til i Agatha,
velvidende at hendes datter viste tegn på at være en ægte heks.
En følelse, Agathas jævnaldrende delte.
Heks!
-Brænd hende! -Heks!
Hej, mine små skovvenner.
-Særlinge. -Vanskabninger.
-Jeg hader byen. -Jeg hader byen.
Heldigvis havde de hinanden.
Et venskab mellem to så forskellige piger
virkede måske usandsynligt,
men de havde et særligt bånd…
Ad, klamt!
…der blev knyttet i en ung alder.
Det var Sophies mors død, den person, der elskede hende mest…
Husk altid, hvor særlig du er.
Du vil ændre verden en skønne dag.
Og leve lykkeligt til dine dages ende.
…der gav hende en ven, som elskede hende endnu højere.
-Hvem der? -Jeg har lavet den her til dig.
Jeg er ked af det med din mor.
Og det var under landsbyens ønsketræ,
at de beseglede et bånd, de vidste ville vare resten af livet.
For 117. gang, nej.
Det er ikke en hel makeover.
Bare en agurkemaske, måske en pimpsten-scrub til dine porer.
Halløj, grimme.
Svarer du ikke?
Ikke hende, dig.
Eric siger, du forheksede ham.
-Hvem er Eric? -Pas.
-Vi har gået i klasse i otte år. -Du så mærkeligt på ham.
Og nu klør han.
Det lyder som et hygiejneproblem.
Seriøst. Hvad med lus?
Hold mund!
I to tror, I er bedre end os, men I er bare rak og pak.
Særlinge.
Og jeg er Eric.
Jeg tror, han kan lide dig.
Hvem, Eric?
Undskyld, er der en Eric?
Jeg skal hente skarntyde fra fru Fisker til min mor.
Jeg skal farve pandehår.
-Vi ses i Deauvilles butik. -Vent, Sophie, jeg…
Okay.
Fedt.
Heks.
Hun er en heks.
Hej.
Hej, lille ven.
Kan du lide det?
Du bor på kirkegården.
Vi bor ved kirkegården, ja.
Alle, og jeg mener alle, siger, at du er en heks.
Ved du, hvad vi plejede at gøre med hekse i Gavaldon?
Vi brændte dem.
Hav en rigtig god dag, kammerat.
Vi vil ikke have hekse her i byen.
Er du med?
Det er en trussel mod de anstændige folk i Gavaldon.
Jeg tvivler på, der er anstændige mennesker i Gavaldon.
-Er du okay? -Ja. Jeg har det fint.
Lad os komme væk.
Lad os se, om Deauville har noget nyt.
Skal du ikke hjem?
Lad os se, om hun har noget godt.
DEAUVILLES EVENTYRBØGER
Mine yndlingslæsere!
Godt, I kiggede forbi.
Vi fik en stor levering i går.
-Spøgelseshistorier? -Ja, et par interessante.
Nogen eventyr?
Ikke nogen, du ikke har læst tusind gange før, Sophie.
Men jeg så nogle meget interessante ældre udgaver.
Se! Grav rundt.
Det lyder skørt,
men har du overvejet at forlade din komfortzone?
Og holde op med at læse børnebøger?
Til Homunculus' blod?
Ellers tak.
Jeg foretrækker Askepot.
Se lige kjolerne i den.
Du fandt den.
Se lige prægningen.
Hvem er S.G.O.?
Ikke hvem, hvad. Skolen for det gode og det onde.
Har du ikke hørt om den?
-Hvor er den? -Ingen ved det.
En anden tid, en anden verden.
Men ifølge legenden er det der, ethvert eventyr begynder.
Skolen for det gode træner heltene.
Skolen for det onde, skurkene.
-Siger folk. -Folk på koldbøttefabrikken, mener du.
Det tror jeg nu ikke.
For 20 år forsvandt en pige ved navn Leonora fra landsbyen
under en blodrød himmel.
Mange mener, skolen ville have hende.
Hvad skete der med hende?
Ingen ved det.
Ingen hørte fra hende igen.
Det er en måde at slippe ud af byen på. Optager de nye elever?
Du laver sjov, ikke?
Jo.
"Kære Skole for det gode og det onde,
Som kommende prinsesse vil jeg gerne optages på jeres højtagtede institution.
Lad mig nævne de egenskaber,
som gør mig til en kvalificeret kandidat.
Fra en ung alder
har jeg altid vidst, at jeg ville forandre verden."
Villig til at prøve alt for at undslippe sit nuværende liv…
Vær nu ægte.
…satte Sophie sin lid
til Ønsketræets kræfter.
-Jeg hader min stedmor! -Hvad?
Der er et job på fabrikken. Hun tvinger mig til at arbejde der.
Jeg siger også op. Kan hun få mig et job?
Og hvad så? Bliver vi en del af byen som alle andre?
Min mor sagde, jeg skulle gøre noget af betydning.
Så jeg rejser i aften.
Vent, Sophie, du har aldrig været udenfor Gavaldon.
Du ved ikke, hvad der er derude. Det gør ingen af os.
Netop.
Der sker intet, så længe jeg er fanget her.
Jeg gider ikke et normalt liv. Det nægter jeg.
Se her.
Kan du huske den?
Jeg fandt den på mit loft i sidste uge.
Se. Du har allerede gjort noget, der betyder noget.
Den dag du blev min ven.
Jeg kan ikke klare mig her uden dig.
Jeg fortæller din mor og far, hvor uretfærdigt det er.
Jeg kalder dig dronning Sophie af Gavaldon.
Du må endda give mig en makeover.
Bare vær sød at blive.
-Okay. -Lover du det?
Det lover jeg.
Tak!
"Dronning Sophie af Gavaldon."
Det var i det øjeblik, Sophie besluttede,
at hun ikke længere blot ville håbe på, at hendes liv blev bedre.
Det var på tide at tage styring over sin skæbne.
Selv hvis det betød at bryde det løfte, hun havde givet til sin bedste ven.
Undskyld, Aggie.
Men nogle ønsker er for stærke at tage tilbage.
DU FORLADER GAVALDON
-Du ville alligevel stikke af! -Undskyld.
Hvad var det?
Den røde himmel. Det sker.
Sophie.
Vi må væk herfra.
-Det var det, jeg ønskede. -Hvad?
Sophie!
Vent!
Jeg kommer!
Farvel, Gavaldon!
Farvel, middelmådighed!
Farvel, lave ambitioner!
Aggie, nej!
Slip mig!
Nej! Jeg slipper dig aldrig!
Nej.
Aggie, det var en god ting, der skete.
Undskyld, jeg kunne ikke risikere det. Jeg kan ikke lade noget slemt ske dig.
Det ved jeg.
Åh gud.
Aggie, det er godt.
Nej, det er ikke godt!
Det er okay.
Det sker. Det er ægte. Jeg havde ret.
Aggie, se der. Det må være Skolen for det gode.
Den er så smuk.
Vent, det betyder…
Åh gud, den anden.
Det er alt, jeg har ønsket mig.
Ikke mig.
Vi må tilbage. Min mor kan ikke klare sig uden mig.
Den flyver dig hjem, når den har sat mig af.
Den skal flyve os begge hjem!
Nej, Aggie!
Nej! Du skal sætte mig af på Den Gode Skole, ikke hende!
Nej, tag mig tilbage!
Nej! Du forstår det ikke! Jeg er god…
Skønt, fuglen åd min skjorte.
Wow.
Må jeg røre dit hår?
De fleste hekse har ikke prinsessehår.
Det lugter sikkert af kage.
Jeg elsker kage.
-Jeg er ikke en heks! -Hvor skal du hen?
Kom nu!
Hjælp mig!
På række, grønskolling.
-Undskyld! -Pas på, særling.
Hov, nej!
Hør nu på mig. Jeg skal ikke være her. Jeg er god!
Jeg hader opstartsdag.
Jeg skal være en prinsesse, ikke en skurk!
Nej!
Dræbte hun lige en fe?
Hvad?
Du godeste.
-Er du faret vild? -Det er en underdrivelse.
Hvordan kommer jeg væk herfra?
Hvad fanden er det?
Det ligner en heks.
Jeg tænker en trold.
Jeg siger dæmon.
Måske en halv-pukkelryg.
Jeg har ikke nogen pukkel.
Så har du virkelig brug for en skrædder.
Hvordan kommer jeg over på den skole?
Jeg kender lugten.
Det er en aldrig.
Hør her. Jeg skal bare finde min ven.
Feerne får hende af vejen.
Kom, piger.
Hvad? Jeg smutter.
Nej, jeg skal…
Hold op med det!
Hvad har I…
Nej, slip mig!
Slip mig!
Mig igen. Kom med grabben.
Den er renere end min egen hånd. Tro mig.
-Jeg hedder Hort. -Det lyder som noget, man hoster op.
Det er det sødeste, nogen har sagt.
Særling.
Undskyld mig, frue.
Jeg er på den forkerte skole.
Hvor ulykkeligt. Og usandsynligt.
Tilbage. Dit navn?
Ved du hvad? Jeg gætter.
Du ved det ikke.
Sophie.
Fra Gavaldon.
-Ja? Jeg gætter det altid. -Det er en fejl.
-Jeg bad… -Du er læseren?
Ja, jeg læser. Er det det?
Nej. Med jævne mellemrum udvælges en heldig kandidat udefra
til optagelse på denne hæderkronede institution.
Vi kalder dem… læsere,
fordi de kun læser om de vilde eventyr, der udspringer herfra.
Og nu må du have mig undskyldt.
Jeg har skurkestreger, der skal ordnes.
Showtime!
Hør efter!
Hør efter, fremtidens onde!
Åbner I jeres små, blodskudte øjne,
finder I jeres sovesal og skoleskemaer rundt om i salen.
I vil være godt tjent med at lære begge dele udenad.
Gør mig stolt.
Åh gud.
Rør mig aldrig igen.
Okay!
Jeg troede, feer var rare.
Ær hans navn
Jeg må være i helvede.
Det er et helvede.
Hvad…
-Du gode… -Goddag.
Jeg ser, du har fundet Pyntelokalet.
Godt gået, Agatha af Gavaldon.
Må jeg foreslå, du netter dig lidt før orienteringen?
Eller måske meget.
Hvordan kender du mit navn?
Fordi jeg har ventet dig.
Jeg er professor Dovey,
jeg er her for at hjælpe, så godt jeg kan.
Endelig. Min veninde Sophie ville hertil.
-Aldrigeren? Nej. -Hvad for en?
Din ven er en aldrig.
Du er en altid.
Altid, fordi vi tror på altid at leve lykkeligt til sine dages ende.
Aldriger, fordi de ikke gør.
Skole for det onde. Skole for det gode.
-Ondskab… -Jeg har fattet det.
Men der er sket en fejl.
Se på mig.
Min kære,
man måler ikke sin godhed ud fra, hvordan man ser ud.
Nej, det handler om, hvad man gør.
Hvis du er her, må du have stærke kræfter.
Tro mig, det har jeg ikke.
Så må du nok bare lære at hidkalde dem.
Føle dem. Fordi magi følger følelser.
Jo stærkere følelser er, jo stærkere er magien.
Opbyder du lidenskab nok,
kan du udrette hvad som helst.
Til dig.
-Hvordan gjorde du det? -Det har jeg sagt.
-Okay. -Ja.
Tak for showet.
Hyg dig med dine trylletricks.
Jeg må finde min ven og komme hjem til Gavaldon.
Stop!
Hvis der er sket en fejl, brænder nogen nallerne.
Bogstaveligt talt.
Så lad os lade, som om det ikke er en fejl, før vi får styr på det.
Desuden er der ingen vej tilbage.
Vent, hvad?
Jeg har det! Lad os få dig i din rustning.
Ja.
Ja, se dem lige!
Lad mig gætte. Du er ikke til lyserød? Intet problem!
Vi har også rosa, fuchsia, rødmen, vandmelon, hibiscus.
Så mange farver!
Jeg elsker mit job.
-Sophie! -Aggie!
-Hej! -Hej!
Gav de dig en kjole?
Sæt dig, og hold mund, læser!
-Vent! -Kom så.
Okay!
Og bliv der!
Hej.
Mig igen.
Åh gud.
Min far siger, jeg ikke må tale med læserne. De bringer uheld.
Du har sikkert læst om min far, Kaptajn Klo.
Han har et ret fedt skib.
Vil du smage? Lækkert og råddent.
Ynde og skønhed først.
-Hvis du insisterer, Clarissa. -Godt, du er enig.
Velkommen, førsteårsstuderende!
Jeg er professor Dovey,
dekan på Skolen for det gode,
Altider!
Og jeg er lady Lesso, dekan for Skolen for det onde.
Dræb dig!
-Er der ingen drenge hos de gode? -Der er masser.
Gør dig klar til at ørle.
Traditionen tro
vil sidste års vinderskole…
Os igen. Tænk engang!
-Tænk engang. -…nu beære os alle
med en fremvisning af deres galante talenter.
De herrer!
Sikke en flok tabere.
Du godeste.
Er de ikke vidunderlige?
Hvis I er færdige med jeres dansetime, vil I måske have en rigtig kamp.
Åh nej.
Hvad siger I?
Hvem er det?
Det er Tedros!
Hans far var konge,
så han skal have sin egen åndssvage entre.
Lad os gøre det nemt for jer.
Angrib!
Ja!
Jeg ved ikke, hvad der er så vildt ved at eje et rundt bord.
-Er hans fars kong Arthur? -Gab.
Wow.
Godt gået.
Lad os se, hvordan du klarer dig i en ægte kamp.
Gør dig klar til at dø.
Tag ham!
Helt ærligt.
Vi kan lige så godt gøre det rigtigt.
Helt ærligt! Fejl!
Han har et magisk sværd. Hvordan er det rimeligt?
Det er Excalibur.
Seriøst?
Jeg ved det. Hvor ondt af mig.
Fandens.
Hvor godt af dig at tabe igen.
Bravo!
En heltemodig opvisning!
Hør…
-Undskyld, frøken. Jeg tror… -Ikke jeg hører til her? Jeg ved det.
Jeg vil ikke have din dumme rose. Og forresten, sådan ser en normal pige ud.
Den var til mig.
Normale pige.
Der er plads her hos mig, Teddy.
Og du ved ikke, hvad jeg ville sige, men godt forsøgt.
Hvad duftede han af?
Af ego.
På disse to skoler vil vi fjerne enhver forvirring
og gøre jeres sjæle så rene som muligt.
Ren godhed.
Eller ren ondskab.
Fremtidige helte og skurke,
I er blevet udvalgt
til at beskytte og opretholde
balancen mellem godt og ondt.
For hvis balancen kompromitteres…
Vi behøver ikke diskutere det med vores nye venner, gør vi?
Det er så lykkelig en første dag.
Lad os ikke være lyseslukkere.
Desuden er jeg sikker på, det nye hold vil klare sig særdeles godt.
Og som jeres forældre før jer, er I her,
fordi historiens verden har brug for store helte og skurke
for at lære folk i verden udenfor at træffe valg for at finde deres vej.
Så følg reglerne, studer flittigt,
og husk, Fortælleren kun vælger de bedste af vores elever til deres eget eventyr.
Hvad hvis vi er på den forkerte skole?
Eller der er sket en fejl, og vi må hjem?
Der sker ingen fejl på Skolen for det gode og det onde,
så hav et godt semester.
Alle elever bedes gå til deres sovepladser.
Perfekt.
De gode sover ikke med de onde.
Reena. Bed feerne hente mine tasker.
Jeg flytter.
Jeg vil virkelig savne dig.
Ødelæg nu ikke noget.
Sov sødt, aldrig.
Hov!
Nej, I forstår ikke. Jeg skal finde min ven.
Jeg sagde jo, vi fik hende.
Lad mig gætte.
Det er Belle, Anastasia eller Bolsjefeen?
Jeg hedder faktisk Sophie.
I to har ingen manerer.
Velkommen til værelse 66.
Jeg er Dot, datter af Robert de Rainault.
-Robert… -Hallo?
Sheriffen af Nottingham.
Det er okay. Han er ikke superberømt.
Ja, hvem har dog hørt om Robin Hood?
Lær din historie, flødebolle.
Nå, men det her er Anadil.
Og denne solstråle er Hester.
Du kan sove ved mig.
Det er et spøjst navn til en skurk.
Hold nu op.
-Hun er ikke en skurk. -Selvfølgelig ikke.
Se på mig.
Ligner jeg en heks
eller en trold eller en modbydelig gammel kælling?
Den kælling er min mor.
Okay, ikke se ned, Agatha.
Det er bare ornamentik. Dummernik.
Okay, vær ikke åndssvag.
Vær ikke åndssvag.
Du kan godt.
Hej.
Ingen elever på afsatsen.
Gør dig klar til din straf!
Jeg troede, Gavaldon var slemt.
Okay, prinsesse, hvad er så vigtigt, at vi skulle gå helt herop?
Jeg har høje hæle på.
Det er læserne,
og deres insisteren på, at de ikke skal være, hvor de er.
Og noget føles forkert.
Det eneste, der føles forkert,
er skolemesterens beslutning om at bringe dem hertil.
Hvad hvis han begik en fejl og placerede dem på de forkerte skoler,
og noget forfærdeligt sker?
Han ville aldrig indrømme det, men bebrejde en af os,
og du ved, hvad der så ville ske.
Der er ingen fejl. Og jeg troede, du ville være glad.
Jeg har fået mig endnu en dovenlas.
Sophie af Gavaldon.
Hvad? Nej. Hvad mener du dog?
Drop det. Det onde har ikke vundet noget i over 200 år.
I har været tæt på.
Tæt på er ikke godt nok!
Jeg skal piske mine elever dobbelt så hårdt,
for en verden, hvor ondskab er svagere end det gode,
er ude af balance.
Hvis du vil have mig undskyldt,
jeg har meget at se til.
Lesso!
Hold dig væk fra Sophie, lille heks.
Hun skal opfylde sin skæbne.
Hun tilhører mig nu.
Hvor er du, Sophie?
Din mor er sikkert smuk indeni.
Jeg skal bare til den anden skole. Jeg er god.
-Ja, til at forklæde din ondskab. -Jeg er ikke ond!
Lad videnskaben afgøre det.
Er hun god, vil feerne gribe hende, når hun falder,
men hvis hun dør på grusom, kraniesplintrende vis på klipperne,
er hun ond.
Nummer to. Vælg nummer to.
Men hun er en skurk. Hun ved det bare ikke.
Nej, jeg er god.
Hun klynker som en altid.
Lugter som en altid.
Har hår som en altid. Eller havde.
Hey!
Ikke håret!
Skal jeg bevise, jeg er god? Se dig i spejlet.
Din heks!
Jeg sagde det jo. Bestemt ond.
Sophie!
Aggie!
Aggie, hej.
-Kom. -Vent, hvor skal vi hen?
Jeg får dig ud.
-Godt. -Ikke godt.
Noget er efter dig.
Jeg så det.
Okay. Vi afslutter det nu.
Nej! Det er ikke det værd!
Kom nu.
Agathas plan var simpel.
Find skolemesteren,
og bed om ham direkte om at forlade skolen.
Der var bare et problem.
Hvordan kommer vi ind?
Han gik helt sikkert herop. Jeg så det.
Hallo! Luk os ind!
Skønt.
Nu er vi fanget her.
Ville de være forberedte på, hvad der ventede dem i skyggen?
Agatha kaldte ud i mørket.
Hallo?
Men der kom intet svar.
Hvem er det?
Sophie opdagede, at væggene var fyldt med bøger
med historier fra alle verdenshjørner.
Vi kan høre dig fortælle, din særling.
Du skræmmer os ikke.
Pigerne hørte en kradsen i mørket. De bevægede sig forsigtigt mod den.
Det er løgn.
Er det en åndssvag pen?
Sophie, stop!
Ikke røre!
Ingen elever har nået mit tårn. Jeg vidste, I var noget særligt.
Fortælleren begyndte på jeres historie,
før I ankom hertil.
Det er nok derfor, jeg er forvirret over,
hvorfor I vil væk.
Hun vil væk. Jeg vil ikke.
Sophie, jeg må få dig ud herfra.
De damer, jeg kan forsikre jer om, at I begge er i sikkerhed her.
Vi beskytter altid vores læsere.
Virkelig? Hvad så med det tårn af blod, jeg lige så, der var besat af Sophie?
Det vrimler med ånder og forbandelser, så end ikke jeg kan følge med.
Jeg tror, hun er i fare.
Så desværre kan vi ikke bare sygne hen her,
mens du træner os til nogle fjollede eventyr.
Vores dimittender udlever de begivenheder, der forandrer verden,
hvilke bliver til de historier, der forandrer verden.
Prøver du at sige, at Snehvide, Askepot og Hans og Bønnestagen var virkelige?
Ligesom Herkules,
Sinbad,
El Cid,
og alle de andre, der har kæmpet mod onde kræfter.
Vi lærer jer at opfylde jeres skæbne.
Og det vil jeg lære, men I placerede mig på den forkerte skole.
Jeg skal være hos de gode.
Du begik en fejl.
Mester.
Det gjorde jeg måske. Men du skal bevise det.
Hvorfor, hvis det er dig?
Fordi når noget er skrevet af Fortælleren,
kan kun Fortælleren ændre det igen.
Det er latterligt.
Hvordan skal vi overtale den, hvis den overhovedet kan tænke?
Det kan den.
Og der er kun en måde.
Hvad er det ene, det onde aldrig kan få, som det gode ikke kan undvære?
Det ved jeg. Manerer.
Et slot.
Fantastisk hår. En hest.
Ægte kærlighed.
Hvilket traditionelt set kommer til udtryk i et kys.
Så du siger…
Jeg fatter ikke, jeg siger det.
Hvis Sophie kysser sin sande kærlighed, ville det bevise, at du tog fejl med os?
Hvis en fra Skolen for det onde fik et ægte kærlighedskys,
ville det ændre alt.
-Så kunne jeg blive og skifte skole? -Sophie!
Det er min drøm. Jeg vil ikke hjem til Gavaldon.
Ikke til mit gamle liv. Jeg får aldrig chancen igen.
Lad mig gøre det her.
-Jeg overvejer det. -Glimrende.
Nå. Nogen må hellere finde sig en prins at kysse.
Men husk, kære læser,
at intet kys kommer uden en pris.
Hvad betyder det?
Godmorgen, mine kære, ud af fjerene!
Semesterets første begivenhed, Altid-ballet, er allerede om to uger,
og I har meget at lære.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Godmorgen, Agatha.
Vågn op, I foragtelige!
SOPHIES KYSSEKANDIDATER
Hvem er det?
-Med det mørke hår. -Tristan.
Jeg fik hans rose. Jeg håber, han inviterer mig til ballet.
Du skal inviteres, ellers dumper du.
Og du vil ikke dumpe.
Tre gange, og du er bortvist.
Smider de så en ud?
Nej.
De forvandler dig til noget andet.
Som en talende tekedel,
en mus eller noget meget værre.
Vent, for evigt? Hvad?
Grimificér!
Hvorfor skal vi være grimme?
Hort! Vågn op!
Fordi det får små børn til at græde.
Forkert.
Det er blot en bonus.
Hvorfor være afskyelige og frastødende?
Det spørger jeg også om.
At være ligeglad med, hvordan man ser ud,
tvinger en til at bruge sin intelligens.
Grimhed er frihed!
Min tand faldt lige ud.
Det er ulækkert, og jeg er ligeglad.
Og deri ligger styrken!
Fald til ro, piger.
Jeg er professor Anemone,
og jeg skal vise jer, hvordan man bliver en magtfuld kvinde
gennem skønhed.
En dames smil er hendes sværd
i kampen for liv og for ægte kærlighed.
Så tag jeres spejle
og slå til.
-Nydeligt, Reena. -Tak, professor.
Udsøgt, Beatrix.
Undskyld, det her føles så forkert.
Smil? Er det sådan, du styrker os?
Smil er et ufravigeligt krav for at bestå dette kursus.
Så vis mig dit smil, hvis du ikke vil dumpe.
Mit smil?
Jeg er utryg.
Vent, hvad er det?
En dumpekarakter, læser.
Dumper du mig for at være dårlig til at smile?
Ja. Lad os komme i gang.
Forbered jer på at drikke ud og se,
hvor grimme og magtfulde I kan være.
Læser.
Dig først.
Nej. Jeg vil ikke være grim.
Sådan er jeg ikke.
Ikke endnu. Hort!
Ja, professor Manly.
Undskyld. Men bare rolig, du vil stadig være smuk i mine øjne.
Det er Agatha, ikke?
-Hej. -Er pladsen optaget?
-Nej. -Skønt.
Sid ned.
Jeg hedder Gregor.
Drømme-Gregor.
Prinsens søn. Jeg prøver ikke at være for drømmeagtig.
-Jeg er Agatha. -Du vil ikke være her?
Heller ikke mig.
-Vil du ikke? -Jeg er ikke prinsemateriale.
Sådan er jeg ikke.
Ved du, hvad jeg godt gad? Bestyre en købmandsbutik.
-Virkelig? -Ja.
Jeg elsker mad, men ikke kød, fordi jeg ikke kan udstå blod.
Derfor dumpede jeg i dag. Jeg skår mig i en duel.
Dumpede du på grund af det snit?
Ikke just.
Jeg så blodet og besvimede i min tunge rustning.
Jeg stod på toppen af en bakke,
så jeg begyndte at rulle ned
og vælte alle på min vej.
Totalt købmandsmateriale.
Du bør gøre, hvad der gør dig glad, Gregor.
Undskyld mig, Gregor.
Selvfølgelig. Vi ses, Agatha.
Tak.
-Blev du angrebet? -Ja.
Af haletudser.
Til grimmetime.
Jeg dumpede i skønhed.
Hvilken del af det?
Smil.
Smil?
Glem det. Jeg har fundet en prins til dig.
Jeg har allerede fundet min sande kærlighed. Tedros.
Vi havde en forbindelse ved første blik.
Og æstetisk giver vi mening.
Desværre har Beatrix ham allerede.
-Synes du, hun er pænere end mig? -Vi har bare brug for en, der er ledig nu.
-Det skal være et ægte kærlighedskys. -Et kys er et kys.
Er det rigtigt?
Se. Der skete ikke noget. Det skal være ægte kærlighed.
Vi kan holde det uformelt.
Hvor er du sød.
Giv ham det, og fortæl, hvor god og venlig jeg er.
Og vær ikke sær.
Du ved, hvad jeg mener. Tal ikke om din kat.
-Fint. -Fint.
Gør ham interesseret. Jeg klarer resten.
Flyt dig!
Hvem er du?
Jeg er dværgen fra Blåskoven.
Jeg troede, dværge var små.
Jeg troede, prinsesser var sympatiske.
Velkommen til, elever. Kom herhen.
I skal skrive jer på, så jeg ved, hvem der overlever.
Hej. Normale pige.
Hvordan går tankelæsningen?
Ja. Undskyld. Det var…
Jeg var bare overvældet, da jeg kom hertil.
Ja. Her kan være overvældende.
Jeg har aldrig set en prinsesse te sig sådan før. Imponerende.
Smiler de alle og blinker til dig?
Ja, hvilket er utroligt kedeligt, så tak for ikke at være kedeligt.
Jeg er faktisk ret kedelig. Den eneste, der ikke synes det, er min kat.
Nej, jeg…
Man siger, katte er gode menneskekendere.
-Gør man? -Det kommer man til.
Efter jeg har sagt det.
Jeg er ret berømt her.
Den største eventyrprins.
Jeg tror, at når du bliver konge, må de nok finde en større krone
til dit opblæste hoved.
Fedt.
Det er til dig.
-Jaså? -Ikke fra mig.
Fra min ven, Sophie.
Heksen med det smukke hår?
Nej, hun er ikke en heks. Hun kom på den forkerte skole.
Det sker ikke, normale pige. Hun snyder dig.
Bortset fra, at det skete her.
Tro mig. Hun er uden tvivl en prinsesse.
Jeg hedder forresten Agatha.
Agatha.
Meget bedre.
Du er bestemt ikke normal.
På en god måde.
Okay, kom så. Kom herhen.
Lad os få ballonsaften i hus.
Jeg er Yuba, skolens skovoverlevelsesekspert.
Jeg har boet i skove i hundreder af år og er ikke død.
I det mindste
ikke så vidt jeg husker.
Det er bare lidt dværg-humor.
Så nu går vi afsted.
Lad os åbne porten her.
Kom så.
Luk op.
Luk den fortryllede port op!
Tak.
Følg med!
Man overlever ikke et eventyr, hvis man ikke overlever i skoven.
Blåskoven forbereder jer elever på enhver fare, I kan komme ud for.
Hej.
Hvad er der med din pande?
Jeg dumpede ridning i morges.
Jeg er ikke så god med heste.
Og jeg skal have briller.
Købmandsbutikken trækker.
Hold dig væk fra Tedros, din klovn.
Han er min.
Hej.
Kom så.
En eng fyldt med smukke stedmoderblomster,
men som vi ved fra eventyrene,
kan skønhed nogle gange dræbe.
Frække plante.
Den buket har man ikke lyst til at gribe til brylluppet.
Dværg-humor.
Okay.
Det er okay, Gregor.
Den kan ikke nå dig.
Jeg hader det her sted.
Hurtigt! Kom så.
Det er Yubas yndlingsdel.
Græskargrunden.
Uskadelig om dagen,
men om natten,
en grusom rædselsverden, hvor høstere vil jage dig,
drikke dit blod
og sælge dine lemmer for penge.
Høstere! Hvad er det?
En af dem der.
Det er bare et fugleskræmsel.
Og stedmoderblomster er bare blomster.
Husk, at kun den bedste ondskab kan forklæde sig som godhed.
-Jeg må væk. -Dårlig idé.
Slip mig!
Gregor, stop!
Du har dumpet to gange!
Gregor!
Gregor, du ved ikke, hvad de vil gøre ved dig.
-Kom tilbage! -Jeg klarer mig!
Hjælp mig!
Agatha!
Gregor?
Hver skurk har et særligt talent, de kan finpudse til et stærkt våben
for at besejre deres nemesis.
Hvad er en nemesis?
Din ærkefjende.
Jeres historie slutter ikke, før en af jer er tilintetgjort.
Nu skal I imponere mig med det,
I mener, er jeres unikke talent.
Hort, du er først.
Jeg har arbejdet på mine varulvekræfter.
Se her.
Okay.
Næste gang jeg mangler en skaldet varulv, skal jeg nok ringe. Sæt dig.
Dot? Sig, du kan gøre det bedre.
Vent og se.
Er det forgiftet?
Muligvis.
Det er bedre end et hår på afveje.
Det kan vi arbejde med.
Sophie.
De, der i sandhed er gode, kan hidkalde skovens dyr.
-Jeg gjorde det med mine egernvenner. -Drop det nu.
Hidkald en klippe, og spring ud.
Find en anden at have moderkomplekser med.
Du vover på at tale om min mor.
Du ved intet om hende!
Jeg ved, hun lykkedes med at gøre dig til en galning.
Jeg foragter dig, din særling.
Og alt, hvad du står for.
Hvilket beviser, jeg er på den forkerte skole.
Vil du væk herfra, prinsesse?
Denne galnings unikke talent ville hjertens gerne
slippe af med dig permanent.
Hvor er det bare skønt.
Pas på!
Pas på, læser, hun kommer tæt på.
Brug dit talent.
Jeg ved ikke, hvad de er!
Dine egernvenner, Sophie! Kald på dine egernvenner!
Hjælp mig! Hjælp!
Egernene kan heller ikke lide dig.
Din stakkels, lille prinsesse.
-Lad mig gøre en ende på dig. -Hun slår hende ihjel!
Nej!
Sophie, du må ikke dræbe nogen, før du dimitterer.
Stop dem.
Stop!
Åh gud.
Rafal.
Du klarer dig vidunderligt.
Sophie.
Af vejen!
Hester?
Du er okay.
Du klarer den. Træk vejret.
Du er okay. Det skal nok gå.
Hvem er det? Hvem er Rafal?
Nævn ikke hans navn igen. Ikke for andre end mig.
Hvem er han? Hvordan kender han mig?
Han er skolemesterens bror.
Han var engang det mest magtfulde væsen på vores skole.
Det onde har ikke slået det gode siden ham.
Men dine kræfter har vakt hans opmærksomhed.
Jeg vil ikke have kræfter. Jeg vil…
Stop med dit klynk!
Det, du lige gjorde derinde, beviser, at du er, hvor du hører til!
Det er ikke, hvad vi er.
Det er, hvad vi gør, Sophie.
Gå nu. Og sig det ikke til nogen.
Hvis Rafal besøger dig igen, så sig det til mig.
Afsted.
Hvis hun er den udvalgte, Rafal…
…vil jeg gøre alt for at give hende til dig.
Min elskede.
Nej.
Selvfølgelig hader vi ikke.
Det onde hader.
Det gode elsker.
Det onde angriber.
Det gode forsvarer.
Chinen, hvornår må det gode angribe?
Det må det ikke. Det gode kan kun forsvare.
Hvis det gode angreb først, ville det ikke længere være godt.
Netop.
Hvad har I gjort ved ham?
Undskyld?
Gregor dumpede tre gange,
og så forsvandt han, skrigende af smerte. Hvad forvandlede I ham til?
Reglerne på denne skole skal overholdes.
Der er ingen undtagelser.
Mine damer, som jeg sagde,
Det onde har mange våben, men vi…
Vi har dyr.
Dyr på land, dyr i vandet.
I dag præsenterer jeg jer
for ønskefisk,
glitrende undervandsvenner,
som forstår os og vores dybeste ønsker.
Er det, fordi de var elever her?
Stop så.
Ikke alle fortjener deres egen historie.
I det mindste kan de stadig være en del af en andens lykkelige slutning.
Hvis jeres ønske er stærkt nok,
kan de måske få det til at gå i opfyldelse.
Hvem er først?
Mig!
Kiko.
Det er Tristan! Han elsker mig.
Lad mig prøve.
Flyt dig, Kiko.
Flyt dig. Væk.
Tedros.
Vi ser perfekte ud sammen.
Altid-ballet,
hvor mange af jer måske får jeres første kys i næste uge.
Agatha.
Din tur.
Bare et ønske?
Hvad end dit hjerte begærer højest.
Jeg ønsker at komme hjem. For os alle.
Hvad laver du?
Hvad sker der?
Så er det godt, Agatha. Stop.
Jeg kan ikke give slip!
Træd tilbage!
Hundrede år siden jeg dumpede. Hundrede år med at opfylde ønsker.
Du var den første, der ønskede at befri mig
og ønskede mig hjem.
Tak.
Løb! Afsted!
Løb!
Agatha, kom væk derfra!
Rejs dig!
Rejs dig op!
Gregor?
Hej, Gregor.
-Nej! Kom tilbage! -Gregor!
Gregor, jeg ved ikke, om jeg kan hjælpe dig eller ej.
Men hvis jeg kan, gør jeg det.
Jeg beskytter dig!
Bare rolig, Agatha!
Er du okay?
Hvad har du gjort? Det var min ven!
Jeg reddede dit liv!
Du dræbte ham!
Nej! Tedros reddede dig!
Tilbage til sovesalene. Undervisningen er aflyst for i dag.
Kom med mig. Afsted!
Afsted med jer!
Jeg er så ked af det, Gregor.
-Agatha… -Stop!
Er det det, du kalder det gode?
At ødelægge nogen,
fordi de ikke lever op til dine umulige forventninger?
Hvad er godt ved det?
Agatha, alle har en rolle at spille her. Med tiden vil du forstå det.
Nej, jeg vil ikke.
Jeg hører ikke til her.
Hvad er der galt med dig?
Engang var det gode ægte og sandt.
Nu er vi i en æra af selvcentreret perfektionisme,
men du brugte dit ønske til at redde den stakkels pige.
Husker du, da jeg sagde, at magi følger følelser?
Den mest kraftfulde følelse er empati.
Den lidenskab, du har vist, fortæller mig, at du,
unge dame, er præcis, hvor du hører til.
Du er den første rigtige prinsesse, skolen har haft
i meget lang tid.
-Vi må snakke. -Vi må snakke.
-Gav du Tedros brevet? -Ja, men der foregår noget slemt her.
Det må du nok sige. Jeg fik besøg af en bisværm,
som er verdens ondeste mand.
En fyr ved navn Rafal.
Det var ham, jeg så. Vi må væk herfra, kys eller ej.
Hvad sagde Tedros?
Han sagde, din ven slog en proper næve.
Åh nej. Hvad er der sket med dit øje?
Spørg din ven.
Slog du ham?
Aggie, hvorfor?
Jeg vovede bare at redde hendes liv.
Mød mig udenfor, når du er færdig.
Det beklager jeg.
Hun kan være temperamentsfuld og voldelig.
Sophie, ikke?
Ja.
Du skriver gode breve.
Kun sådan kunne jeg møde dig.
De holder os adskilt her.
Ja, det er nok bedst at holde godt og ondt adskilt.
Medmindre man er fanget på den forkerte skole.
Hun er ikke på den forkerte skole, men hun skal ikke tale med prinser.
-Nej! -Du behøver ikke trække hende…
Jeg har ikke gjort noget!
Hej.
Hun er ond, Teddy. Lad dem tage sig af hende.
Hvor fører I mig hen?
-Dommedagsrummet. -Hvad?
Nej! Jeg har ikke gjort noget, der var så slemt!
Og det er præcis derfor, du er hernede.
Dig.
Som Rafal har valgt over alle andre.
Du kan være den frelser, skolen har ventet på.
Men nej.
Du spilder tiden på at lade dig distrahere af tåbelige altid-prinser.
Gør mig ikke fortræd.
Du har fået en stor gave, Sophie.
En, jeg vil ikke lade dig sabotere.
Tiden er inde…
…til at du anerkender, hvilken side du er på.
Rafal vil kun have en, der i sandhed er ond.
Det er tydeligt, at din skønhed forhindrer dig og andre
i at acceptere, hvem du virkelig er.
Nej!
Hallo, grødhoved. Stop!
Hvad har jeg nu gjort?
Du så bare på, mens en af de store hunde slæbte Sophie skrigende bort.
Jeg bekæmper det onde. Jeg redder det ikke.
-Ved du, hvem der er ond? -Ja. Det er navnet på hendes skole.
Jeg er god. Det er det, jeg skal gøre.
-Fat nu konceptet med dette sted. -Jeg forstår det. Og det er latterligt.
Den onde stymf, du dræbte?
Ja, det var Gregor.
Nej. Det ville jeg have vidst.
Men det gjorde du ikke.
Er du sikker?
Spørg Dovey. Og sig mig så, hvordan du kan genkende ondskab.
Prøv at tænke lidt selv,
så gennemskuer du måske skolens syn på sort og hvidt.
Du bliver overrasket over, hvad du ser.
Hvorfor overgår det mig?
Fordi det er din skæbne.
Rafal?
Du kan være mere, end du nogensinde har drømt om, Sophie.
Husk altid, hvor særlig du er.
Du vil ændre verden en dag.
Og du er særlig, Sophie.
Men de nægter alle at se det.
Du har været ærlig, venlig, tålmodig, og indrømmede de, at du var god?
Nej.
Jeg er den eneste, du kan stole på.
Glem deres regler.
Gør, hvad du vil, når du vil.
Hvis de ikke giver dig, hvad der tilkommer dig,
så tag det selv.
Sophie lod sig overbevise af Rafals ord
og besluttede, at hun ville gøre, hvad der skulle til
for at vinde Tedros' hjerte og få et ægte kærlighedskys.
Har du tabt noget?
Eller søger du andre at slå på?
Jeg kan ikke finde Sophie. Jeg vil sikre mig, at hun er okay.
Hun vil ikke gå glip af det her.
Det er en stor dag.
Begge skoler får endelig adgang til deres magi.
Du burde vide, at nogle folk siger, du er en heks.
Det har jeg hørt.
Altså…
…det tror jeg ikke, at du er.
Ikke det?
Hvad er jeg så?
Gid jeg vidste det.
For du ulig nogen, jeg har mødt før.
Jeg kan ikke gøre det her.
Gøre hvad? Falde ned?
Hold kæft!
Tag plads, alle sammen.
Lad os begynde.
For at få adgang til sin magi,
skal man først have adgang til sin fingerglød.
Når I mestrer jeres fingerglød, vil den blive uvurderlig.
Jeg glæder mig.
Nogle kan forvandle sig til dyr, når de har deres magi.
Jeg vil være en kat om natten og sove under et komfur.
Det ville være så varmt.
Skal vi?
Vær ikke bange, altider. Det gode føler ingen smerte.
Aldriger…
…det her vil gøre ondt.
Godt.
Op på række!
Smukt.
Fingergløden hjælper jer med at blive opmærksom på kraften i jer.
Tak, frue.
Når din finger lyser,
betyder det, at du bruger følelser, der er stærke nok til at bruge magi.
Jo stærkere dine følelser er…
…jo stærkere er din magi.
Kommer jeg for sent?
Hvad er nu det her?
Det her? Du gjorde mig en tjeneste. Jeg trængte gevaldigt til en makeover.
Hvis du vil aktivere mine kræfter, ville jeg være meget taknemmelig.
Tak.
Våbenhvile?
Hvem vil have en ansigtsbehandling?
Træk!
Om man er god eller ond, er skønhed et fuldtidsjob.
KONG ARTHUR
Vi må tale sammen.
Om?
Jeg har styr på det.
Det tror jeg ikke.
Skal jeg tage mod kærlighedsråd fra en pige, der lavede slimskulpturer?
Hvorfor opfører du dig sådan?
Jeg er træt af at være ynkelige Sophie.
Pigen, der forsvarede mig, var ikke ynkelig.
Jeg kan lide mit nye jeg.
Okay, hvad er der med bogen?
Tedros' far valgte sin brud, Guenevere, for hendes skønhed,
men hun bedrog ham med Lancelot.
Kong Arthur mistede sin trone og døde af et knust hjerte.
Skal det her forestille en date-samtale?
Forstår du det ikke? Efter det med hans far,
vil Tedros ikke falde for nogen, bare fordi hun er lækker.
Vi må bevise for ham, at du er god.
Foran alle. På en måde, så ingen kan afvise det.
Fint.
Hvad skal jeg gøre?
Hej.
Undskyld. Jeg ville ikke distrahere dig.
Intet distraherer mig.
Så bringer jeg måske lykke.
Hav ikke for høje tanker. Det er prinsekodeks.
Pilen flyver lige, hvis hjertet er rent.
Hvad laver du?
Hvor jeg er fra, må piger og drenge det samme.
Det har intet med køn at gøre. Aldriger kan ikke skyde.
De mangler et rent hjerte.
Jeg sagde jo, jeg er ikke en aldrig.
Så værsgo, ikke en aldrig.
Hold albuen spændt.
Forlæng den og slap af.
Det hjælper, hvis du fokuserer på målet.
Skyd løs.
Jeg tvivlede aldrig.
Vil du hænge ud?
Måske. Med hvem?
En prins, der vil lære dig at kende.
Din tur.
Forrædere.
Jeg får kvalme.
Hvad ser hun i ham?
Det er en fornærmelse mod os.
Det er forkert. Jeg er ked af at sige det.
Det er slemt.
Hun er min.
Eller vores. Hun er en aldrig!
Det er afskyeligt.
Vi burde æde dem.
De har været sammen hele dagen.
Så tragisk.
Du ved vel, at ingen ønsker at se os sammen.
Det gør jeg.
At jeg er sammen med en aldrig vil skabe kaos på skolen.
Jeg overlever.
De vil gå amok, når jeg tager dig med til Altid-ballet.
Hvad?
-Teddy, lover du det? -Ja da.
Hvad?
Nej.
Du tager ikke den sølleklædte hunulv med til bal i stedet for mig.
En af jer, gør noget.
Hvor skal du hen?
Ned i din hals!
Hold op!
Hvorfor nærer vi stadig denne latterlige…
Vær nu sød!
Dating mellem altider og aldriger strider imod reglerne.
-Tak. -Ja.
Det onde og det gode hører ikke sammen.
Det er frastødende.
Mester, hvis jeg må.
Jeg vælger Camelots næste dronning. Det tager jeg ikke let.
Sophie er god. Hun er på den forkerte skole.
Han tror på det, kan I så ikke?
Og intet kan stoppe ægte kærlighed.
Er det ikke eventyrs første regel?
Hvis det er ægte kærlighed,
ville det være afgørende.
Der er vist kun én måde at afgøre det på.
En eventyrprøve.
-Hvad? Nej! -Mester!
Jeg accepterer.
Undskyld. Hvad er en eventyrprøve?
I skal begge gå ind i Blåskoven fra hver jeres side.
I skal bekæmpe de farer, der møder jer, og finde hinanden før daggry.
Al hjælp er forbudt.
Sophie, vi kan godt. Vi er gode og stærke nok til at beskytte hinanden.
-Vi kan godt. -Hvad?
De bliver begge slået ihjel.
Prøven begynder…
…ved solnedgang.
Tedros af Camelot.
Sophie af Gavaldon.
En eventyrprøve skal ikke tages let på.
Dødelige farer lurer uden for skolens porte.
Ønsker I stadig at fortsætte?
Ja.
Bestemt.
Hvis I ønsker at give op,
smider I det røde lommetørklæde på jorden, og så bliver I transporteret i sikkerhed.
Lad prøven begynde.
Tedros!
Hallo?
Jeg er herovre!
Jeg er klar til at blive reddet!
Blomster. Pæne. Lad os holde os til det pæne.
Hej, min lille ven.
Vi er alle så smukke.
Det er mig.
Hjælp!
Tedros, hjælp!
Tedros!
Tedros, hvor er du?
Okay.
Græskar er sjove.
Tedros, hjælp!
Tedros!
Sophie, kom nu! Afsted!
Sophie!
-Sophie! -Okay.
Gå hen til ham. Når han redder dig, kysser I, så kan vi komme væk. Afsted.
-Sophie! -Tedros!
Gudskelov.
Sophie, tag Excalibur.
Hjælp ham.
Sophie! Kast mit sværd, nu!
Sophie, gør noget!
Hvad laver du her?
Du snød!
-Du tog Agatha med! -Nej!
Nej, jeg kom alene.
-Ja. -Du vidste, hun ikke ville hjælpe.
-Det er løgn. -Det er unfair.
Alle ved, prinsen redder prinsessen.
Jeg kan ikke ændre verden som død.
Jeg troede, du var god.
Nej!
Dig.
Det er din skyld.
Jeg prøvede bare at hjælpe!
I ville være døde nu, hvis ikke…
Løgnhals. Du vidste, det ville ske.
Først stjæler du min skole, så vil du stjæle min prins.
Hvordan kan du sige det? Sophie, jeg er din bedste ven.
En prinsesse kan ikke være venner med en heks.
Hvor har du været?
Jeg ville se Sophie, men de har låst hende inde.
Ja, fordi hun brød reglerne. Det gjorde I begge.
Hvorfor hjalp du hende under prøven?
Troede du ikke, hun kunne selv?
Jeg troede, du troede, at Sophie i sandhed var god.
Det gør jeg ikke.
Jeg tror ikke på, at nogen i sandhed er gode eller onde,
fordi folk er indviklede, selvom alle her lader, som om de ikke er.
Unge dame.
-Skolens regler skal… -Skal overholdes.
Det siger du hele tiden, men hvad hjælper dine regler,
hvis du intet gør, når det ægte og farlige onde er her?
Hold da op. Sophie er mange ting, men jeg vil næppe kalde hende farlig.
Ikke Sophie. Rafal!
Hvad sagde du lige der?
Rafal. Jeg så ham igen i skoven, men ingen af jer har gjort noget ved det.
Igen? Hvad skal det betyde?
Har du set Rafal før? Her?
Ja. I Blodtårnet. Jeg fortalte skolemesteren om det.
Og Sophie så ham i klassen.
Det gjorde lady Lesso også. Sagde hun ikke det?
Lesso.
Det burde jeg have vidst.
Følg med mig. Vi skal til bunds i det her.
Kom så. Afsted.
Sophie?
Agatha bad mig give dig det her.
Jeg…
Jeg håber, du snart får det bedre.
"Kære Sophie, jeg er ked af det, der skete i skoven.
Jeg ville ikke gøre dig ondt.
Men hvad end der sker, er det mere end et kys fra en prins.
Jeg så Rafal i skoven."
Jeg tror, det, der sker, er større, end nogen aner.
Det er ægte ondskab, og vi må holde sammen.
Kun stole på hinanden.
Vi er bedste venner.
Du skal vide, at uanset hvad er jeg på din side.
Mange kærlige hilsner, Aggie."
Sig ikke, at du tror på det der.
Det er en løgn.
Desuden var prinsen ikke god nok til dig.
Er du tilbage?
-Jeg troede… -Jeg ville forlade dig? Aldrig.
Selv hvis alle andre har forrådt dig.
-Det har Aggie ikke. -Ikke det?
Se selv.
Jeg troede, du troede, at Sophie i sandhed var god.
Det gør jeg ikke.
Hun har løjet for dig, Sophie.
Modarbejdet dig fra begyndelsen.
Hun vil trække dig tilbage til den elendige lille landsby.
Men jeg beskytter dig.
Jeg hjælper dig.
Vær ikke bange.
Tænk på dig selv som en larve, der skal forvandles til en sommerfugl.
Snart vil du bryde ud og være smukkere og stærkere end nogensinde før.
En dronning, hvis lige skolen aldrig har set.
Jeg kan give dig evner, de andre kun drømmer om.
Du vil ikke bare være den smukkeste af alle,
du vil være den stærkeste.
Blodmagi, Sophie.
Min elskede,
vil du tage imod
denne gave?
Det vil jeg.
Du vidste, Rafal var på skolen, og du fortalte det ikke til nogen?
Jeg må have glemt det.
Javel! Selve essensen af ondskab glemte du bare lige, Lesso?
Jeg er dekan for Skolen for det onde. Siger det dig noget?
At ingen, der bestemmer her, ved, hvad der foregår.
-Stille, læser! -Eller du dumper mig?
Hvad vil Rafal med Sophie?
At det onde endelig vinder!
Det er det.
Tror du, det sker? Rafal hjælper ikke det onde med at vinde.
Da han forsøgte at dræbe skolemesteren, sin egen bror,
ville han ødelægge begge skoler,
så han kunne få al verdens magi for sig selv.
Mange tak, skønhedslærer.
Jeg var leder af afdelingen for magiens historie
længe før du kom her, Røde.
-Var du? -Ja!
Før stedet her blev overfladisk, og jeg blev degraderet til smukificering.
Ligner jeg en, der går op i at smile?
Okay, så må vi beskytte Sophie.
Det gør vi, når vi finder hende.
Sophie er forsvundet.
Og Anemone har ret.
Rafael ødelægger skolen, hvis han slår sig sammen med Sophie.
Løgn. Det hele er løgn.
Det er endnu et trick, så det gode kan vinde.
Nej, tro mig.
Hvis min bror er tilbage fra de døde,
er der en god chance for, at ingen af os overlever, lady Lesso.
Ingen af os.
Find Sophie. Ransag begge skoler.
Ja, naturligvis.
Og Agatha,
tag til Aldrig-ballet.
Sophie kommer måske der. Hvis hun gør, så bring hende til mig.
Afsted.
HÆVN
"Levende dukke."
Sophie.
Du er ikke… Du godeste.
Hvad har Rafal gjort ved dig?
Lært mig at acceptere, hvem jeg virkelig er.
Var det ikke det, du ønskede?
Jeg er en smuk kvinde, ikke?
Rafals forgiftede æble.
Den, hvis talenter overgår alle andres.
Er du misundelig?
Leonora af Gavaldon.
Rafal sagde det.
Leonora, den ensomme læser, der ville være så meget mere.
Han så noget i dig. En ondskab, du ikke vidste, du besad.
Så han bragte dig hertil for at nære den.
Du prøvede så hårdt, men du var ikke ond nok for ham.
Så han vendte dig ryggen trods din kærlighed til ham.
Og du har prøvet at bevise dit værd for ham siden da
i håbet om at vinde hans gunst.
Men så kommer Sophie.
Hvad har han lovet dig?
Og hvad har du lovet ham?
Hvor sødt af jer at spørge.
Sophie…
Du godeste.
Jeg frygtede, du ikke kom uden invitation, men tænkte: "Agatha gør, hvad hun vil."
Tedros, har du set Sophie?
Kan vi tale om noget andet? Hvad skete der i skoven?
-Det… -Senere. Når jeg har fundet hende.
Hun råber ad dig,
tilsviner dig, bebrejder dig for alle dårligdomme,
men du hjælper hende bare.
Hvorfor fortjener hun at blive reddet?
I Gavaldon har de kaldt mig en heks hele mit liv.
De sagde til mig, hvor grim jeg var, og at de en dag brænder mig og min mor.
Og hele landsbyen griner bare,
bortset fra Sophie.
Hun er den eneste, der forsvarede mig helt fra barnsben.
Hun er som min søster, og jeg opgiver ikke familien.
Aldrig.
Nej, du har ret.
Ingen bør opgive familien.
Agatha, du reddede mig fra den høster,
og du fik mig til at se verden mere nuanceret.
Ingen har gjort sådan noget for mig før.
Og det fik mig til at indse,
at du er min ægte kærlighed.
-Din timing er forfærdelig. -Nej, jeg mener det.
Jeg har tænkt over det, og jeg elsker dig.
Tedros, hold nu op.
Rafal knuser skolerne med Sophie.
Vent, hvem er Rafal?
Sophie, hvad er der sket?
-Åh gud. -Bare rolig, Teddy.
Det går over i morgen.
Se bort fra det, og ødelæg ikke vores aften.
Aldrig-ballet!
Her er jeg.
Du har jo inviteret mig.
-Du lovede det. -Sophie, kom nu.
Ti stille, Aggie. Protagonisterne taler.
Jeg er vel stadig din date?
Bryder du dit løfte?
For der sker ubehagelige ting,
når de gode bryder løfter.
Der er intet løfte. Du forrådte mig. Jeg er her med Agatha.
-Nej, han er ikke. -Løgner.
Jeg er ved at få styr på det her.
Sophie, stop!
Hvad end der er sket, kan jeg hjælpe dig.
Jeg er din ven.
Nej, Agatha.
Du er min nemesis.
Så vores historie kan ikke ende, før en af os er død.
Sophie.
Farvel.
Tedros.
Skynd dig at komme.
Så betyder det, at ballet er aflyst?
Vi må stoppe hende.
Nej, ingen gør Sophie fortræd.
Se, hvad hun gjorde. Vi må dræbe hende, før hun dræber os.
Fat jeres våben, mænd!
-Vi dræber heksen. -Stop!
Det onde angriber, det gode forsvarer, husk det! I kan ikke angribe!
DET FØRSTE ÅRLIGE ALDRIG-BAL
Mine kære aldriger!
Vi har gæster.
-Hvordan tager vi imod dem? -Vi dræber dem!
Lad dem være!
Vær nu sød. De var bange for, at du ville angribe.
Hvorfor skulle vi gøre det?
Det ville være så ondt at gøre.
Lad os vise dem, hvor gode vi er.
Lad os danse.
Sig hej til vores gæster, alle sammen. Her er nogle festgoder.
Træk!
Tedros, det er et trick!
Dræb heksen!
Skud!
Nå da da.
Hvis det onde angriber, og det gode forsvarer,
ser det ud til,
at det gode er blevet ondt.
Og det onde er blevet godt.
Så godt.
Kom ud, Tedros!
Teddy, vi har så meget at tale om.
Du og din hær forsøgte at dræbe et rum af uskyldige mennesker.
Det er ret ondt.
Nogen har vist sneget sig med til grimificering.
Nej!
Vær nu sød, Sophie.
Du må stoppe det her!
Det er for sent.
De angreb. Nu forsvarer vi.
Stop!
Hvem vil have varm kakao?
Kalder du dig en prins, Teddy?
Nej, hør nu! Vent!
Hør nu på mig!
Kommer, min dronning!
Nej! Tedros!
Det føltes vidunderligt. Det har jeg drømt om hele året.
Tedros! Nej!
Hold dig væk, Aggie!
-Det er min lykkelige slutning. -Så det er sådan, du ændrer verden?
Er det det, du har ønsket? At have alting for dine fødder?
Ja. Min eneste fejl var at tro, jeg skulle skifte skole.
Det var bare skolerne, der skulle skifte.
Din fejl var at tro, du havde brug for noget af det her.
Se dig selv.
Se, hvad det har gjort ved os.
Sophie, Rafal er fjenden. Vi må besejre ham.
Jeg vil hellere besejre min nemesis.
Sophie, lad være!
Nej!
Sophie!
Nu er der et sidste regnskab, der skal gøres op.
Skolemester, hvor er du, gamle mand?
Du skal få betalt.
Sophie gennemsøgte tårnet ude efter hævn
over den person, der havde gjort hende uret fra starten.
Eller det troede hun i hvert fald.
Hvad skal det betyde?
At din historie lige er begyndt, Sophie af Gavaldon.
Rafal.
Det var en test, Sophie.
Det hele.
En test for at finde min ægte kærlighed.
Jeg forstår ikke.
Det var mig, der opfyldte dit ønske og bragte dig hertil.
Seerne fortalte mig om dit potentiale, og jeg ville hjælpe dig med at indfri det.
Hvem har ellers troet på dig,
taget sig af dig,
forsvaret dig,
givet dig alt?
Når du bruger den kraft,
og ser dine fjender falde,
hvordan føles det så?
Jeg kan lide det.
Du skulle aldrig være god.
Det skulle jeg heller ikke.
Hvorfor spillede du skolemester?
Han var min bror.
For flere århundreder siden
blev vi betroet Fortælleren for evigt,
fordi vores bånd var stærkere end vores strid.
Så længe vi beskyttede hinanden, ville vi forblive udødelige og unge.
Det gode og det onde i perfekt balance.
Men tiden…
Tiden gør en utilfreds.
Hvad skete der?
Vi sloges…
…og jeg dræbte ham.
Du dræbte din bror?
Hvordan kunne du?
På samme måde som du prøvede at dræbe din elskede prins.
Fordi det er sådan, vi er.
Efter min brors død
tog jeg hans identitet for at skjule min sande hensigt.
Jeg ødelagde balancen indefra.
Der er ingen fejl på Skolen for det gode og det onde.
Men det gode har vundet i 200 år.
Har de nu også det?
Jeg har langsomt korrumperet dem.
Belønnet dem for at brænde gamle damer i ovne,
få havfruer til at skære tungerne af, tvinge kvinder til dans i glohede jernsko.
Det gode blev forfængeligt.
Tåbeligt.
Svagt.
Men dig, Sophie?
Du gjorde mig til skamme.
Du bragte hele skolen i knæ på få uger.
Hinsides godt og ondt.
Du er personificeringen af kaos.
Og sammen er vi ustoppelige.
Agatha!
Tedros?
Hej.
Er du okay?
Du godeste, jeg troede, du var død.
Jeg har det fint. Hør her. Jeg må stoppe aldrigerne en gang for alle.
Nej, Tedros.
Hele krigen mellem skolerne er forkert. Hvis jeg kan trænge igennem til Sophie…
Efter det, hun har gjort? Det virker ikke.
Hun bliver udnyttet af skolemesterens bror.
Han har givet hende blodmagi.
-Hun ved ikke, hvad hun gør. -Jo, hun gør.
Jeg kan nå ind til hende.
-Det ved jeg. -Hør på mig.
-Hvad? -Hun er væk.
Hun blev til en ravn og fløj op i tårnet.
-Hvad? -Kampen er hernede, Agatha.
Giv slip på hende.
Du sagde, du var klar til at se verden mere nuanceret.
Nu har du chancen.
Du skal bare stole på mig.
Tag med mig og red Sophie. Sådan redder vi skolen.
Altider og aldriger.
-Kom nu. -Tedros, hjælp!
Tag hen til hende.
Jeg er der, så snart jeg kan. Det lover jeg.
Vil du slutte dig til mig?
Vi mangler bare vores ægte kærlighedskys,
det ondes kys, for at frigøre vores kærlighed
og åbne portene til Aldrigmere for evigt,
hvor du og jeg skal regere.
Jeg er din prins.
Jeg er din ægte kærlighed.
Det har jeg altid været.
Vil du slutte dig til mig?
Ja.
Og således gik det til, at det onde endelig fik det ægte kærlighedskys
og dømte begge skoler og alle inden for deres mure,
både gode og onde,
til at gå til grunde i smerte,
så Rafals ondskab, den sande ondskab, kunne overtage verden.
Hvad har jeg gjort?
Hvorfor skal alle dø? Jeg troede ondskaben skulle vinde.
Det er mine venner.
De er blot eventyr-onde.
Vi må viske tavlen ren for at gøre plads til ægte ondskab.
Velkommen til Aldrigmere, min elskede.
Nej! Jeg ville ikke gøre dem ondt. Jeg troede, vi skulle herske over dem.
Vi skal regere Aldrigmere, hvor hver eneste af de elever
og professorer, der kan udfordre os, er døde,
inklusive din nemesis.
HER LIGGER AGATHAS LIG
Nej, Aggie!
Jeg ønskede ikke det her!
Det er for sent nu, Sophie.
Du har skubbet alle fra dig,
løjet for alle, forrådt alle.
Du er helt alene nu.
Det er derfor, du er min…
Væk fra hende!
Aggie!
Er du i live?
Undskyld.
Det er okay. Jeg har dig.
Jeg forventede mig mere af en læser.
I ved vel, hvad der sker med dem, der forpurrer kærlighed.
Kærlighed? Det er ikke kærlighed. Ved du, hvorfor det gode altid vinder?
Fordi vi kæmper for hinanden og holder af hinanden.
Det er sådan, det godes kærlighed er.
Det onde kæmper kun for sig selv.
Og det er uendeligt langt fra kærlighed.
Sikke smukke ord,
der hverken har magt eller mening længere.
Træd venligst væk fra min brud.
Du får hende aldrig, dit uhyre.
Ikke så længe jeg lever.
Som du vil.
Nej! Ikke Aggie!
Sophie!
Sophie.
Nej!
Det er umuligt.
Ikke efter alt det her.
Nej.
Troede du virkelig, det ville være så let?
På min skole?
I din fars hænder kunne det sværd engang have besejret mig,
men i hænderne på hans latterlige yngel af en søn,
er det blot en stor smørkniv.
Du tror, denne historie
handler om din ægte kærlighed.
Nej, den handler om min.
Og om den magt, ondskabens kys gav mig til at dræbe det godes fremtidige konge.
Eller historien om pigerne, der stoppede dig.
Slut.
Åh gud.
Hey. Du godeste.
Åh gud. Det er okay.
Hej.
Jeg…
Jeg er så ked af det hele.
Du er okay. Det skal nok gå.
Du er i sikkerhed nu.
Jeg vil ikke være ond.
Nej, du er ikke ond.
Du er et menneske.
Så længe jeg har dig.
Vi vil altid have hinanden.
Lover du det?
Det lover jeg.
Jeg elsker dig, Aggie.
Du vil altid være min bedste ven.
Hey.
Nej.
Nej, kom tilbage.
Jeg elsker også dig.
Du godeste.
Hej.
Undskyld, gør det ondt?
Du godeste.
Gør aldrig det igen.
Lad os tage hjem.
Ja.
Lad os tage hjem.
Og således gik det til, at vores helte besejrede den største trussel,
Skolen for det gode og det onde nogensinde havde kendt til.
Eventyrverdenen var ikke gået til grunde,
men den var forandret for altid.
Godt og ondt sammen?
En skole?
Hvad så nu?
Enhed, måske.
Måske endda venskab.
Altså…
-Vi har ikke travlt. -Nej. Vi skal nok nå det.
Hejsa.
Mit hjerte tilhører en anden.
Hvad angår vores to helte, var der endelig en vej hjem til Gavaldon,
eftersom Agathas kys havde befriet dem.
For hvad er mere ægte end kærlighed mellem venner?
Det er bedst, jeg tager afsted.
Aggie, hvis du vil bo her med Tedros, forstår jeg det godt.
Jeg passer på din mor.
Det vil være mig en ære.
Tak, Sophie.
Men jeg kan ikke forlade min ven.
Tak, Tedros, fordi du ville forandre dig.
Jeg håber, vi ses igen en dag.
Vent!
Begge piger blev mødt med åbne arme…
…og åbne sind.
De havde aldrig følt sig så særlige.
Men nogle ting ændrer sig aldrig.
-Heks! -Brænd, heks!
Medmindre man bruger sin magt til at forandre dem.
Og det, kunne man sige, er slutningen på vores historie.
Men da Tedros' pil gennemborede vortexen mellem deres verdener…
Jeg har brug for dig, Agatha.
…stod det klart, at dette kun
var begyndelsen.
BASERET PÅ BOGEN AF SOMAN CHAINANI
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil