‎ȘCOALA PENTRU BINE ȘI RĂU
‎DEMULT, DOI FRAȚI PUTERNICI ‎ÎNTEMEIARĂ O ȘCOALĂ
‎CARE SĂ PĂSTREZE ECHILIBRUL ‎DINTRE BINE ȘI RĂU ÎN LUMEA BASMELOR.
‎FRAȚII ÎMPĂRȚIRĂ PAȘNIC PUTEREA ‎SECOLE ÎNTREGI.
‎DAR LUCRURILE RAREORI RĂMÂN NESCHIMBATE…
‎Ai trișat!
‎Arena Duelurilor are reguli foarte clare. ‎Fără magie.
‎Nu ești trișor dacă câștigi. ‎Ești trișor doar dacă ești prins.
‎- Mai facem o rundă? ‎- Nu avem timp.
‎Lupta cu tine e singurul lucru ‎care-mi mai face plăcere.
‎Și mie, dar e nevoie de noi.
‎E printre dezavantajele conducerii ‎celei mai importante școli din istorie.
‎Dar mă plictisesc!
‎Rafal, ce vrei?
‎Încă o rundă, una singură.
‎Ne folosim amândoi magia.
‎Fără restricții.
‎Haide, Rhian!
‎Învață-mă meserie!
‎Nu te lași…
‎Rafal, destul!
‎Poate pentru tine, ‎dar eu m-am săturat de jumătăți de măsură.
‎Vreau totul!
‎Nu!
‎Rafal, ce-ai făcut? Asta e…
‎Magia Sângelui.
‎O caut de ani de zile ‎și aseară, în sfârșit, am găsit-o.
‎Rafal, nu e interzisă degeaba!
‎Te va consuma. N-o poți controla.
‎Îmi place haosul.
‎Vreme de mii de ani, ‎i-ai avantajat pe eroi!
‎Am păstrat echilibrul alături de tine!
‎Acum e rândul meu.
‎Rafal…
‎Eu dictez termenii.
‎Și lumea va fi foarte diferită.
‎Putem să cooperăm.
‎Răul nu cooperează.
‎Răul nu împarte.
‎Și când termin eu,
‎Răul nu va pierde.
‎Nu!
‎Iartă-mă…
‎MULȚI AI MAI TÂRZIU,
‎ÎNTR-UN ȚINUT ÎNDEPĂRTAT,
‎O NOUĂ POVESTE SE DESFĂȘURA…
‎Era odată ca niciodată ‎o fată pe nume Sophie.
‎O ființă curajoasă, ‎de o frumusețe nemăsurată
‎și o eleganță ieșită din comun,
‎care era menită să schimbe lumea.
‎Îți spun pentru ultima oară,
‎fată leneșă și caraghioasă.
‎Dă-te jos din pat imediat, răsfățato!
‎Sophie, știu că mă auzi!
‎Cineva să mă salveze…
‎- Gata, m-am trezit. Nu sparge ușa! ‎- O sparg dacă nu ieși în cinci minute.
‎Și să nu stai o oră să-ți aranjezi părul!
‎Măcar eu am păr.
‎Gata, băieți, fiți cuminți!
‎Bună dimineața, iubită familie!
‎Nu-ți bate joc de roșia aia, Sophie! ‎Era pentru tocană!
‎Nu pot să cred…
‎În celălalt capăt al Gavaldonului,
‎lângă oraș, într-o căsuță modestă ‎din vârful Dealului Mormintelor,
‎trăia o fată pe nume Agatha.
‎Fir-ar!
‎Ești prea bun ‎la concursurile de holbat, Verdeș.
‎Poți veni o clipă, Aggie?
‎Fac poțiunea de dragoste a străbunicii ‎pentru văduva Grunfeld.
‎Îi mai trebuie ceva…
‎- Cucută. ‎- Sigur că da!
‎Agatha nu știa ‎dacă mama ei chiar era vrăjitoare,
‎pentru că poțiunile ei ‎n-aveau niciodată efect.
‎Dar mama ei ‎își punea mari speranțe în Agatha,
‎pentru că știa că fiica ei ‎are stofă de vrăjitoare adevărată.
‎Și semenii Agathei credeau la fel.
‎Vrăjitoareo!
‎- Pe rug cu ea! ‎- Vrăjitoarea!
‎Bună, micii mei prieteni din pădure!
‎- Ciudatelor! ‎- Anormalelor!
‎- Urăsc orașul ăsta. ‎- Urăsc orașul ăsta…
‎Din fericire, se aveau una pe alta.
‎O prietenie între două fete așa diferite ‎putea părea improbabilă,
‎dar între ele exista o legătură specială…
‎Scârbos!
‎…făurită la o vârstă fragedă.
‎Căci moartea mamei lui Sophie, ‎persoana care o iubea cel mai mult…
‎Să nu uiți niciodată că ești specială.
‎Într-o zi, o să schimbi lumea.
‎Și vei trăi fericită ‎până la adânci bătrâneți.
‎…îi aduse o prietenă ‎care a iubit-o și mai mult.
‎- Cine-i acolo? ‎- Am făcut asta pentru tine.
‎Îmi pare rău pentru mama ta.
‎Și sub Copacul Dorințelor din sat,
‎fetele pecetluiră o legătură ‎care știau că va fi pe viață.
‎Pentru a suta oară, nu.
‎Nu trebuie să fie ceva radical.
‎O mască de ochi cu castravete, ‎poate un exfoliant pentru pori…
‎Bună, urâto!
‎Nu-i răspunzi?
‎Nu ea, tu.
‎Eric zice că l-ai deocheat.
‎- Cine e Eric? ‎- Nu știu.
‎- Suntem colegi de opt ani! ‎- Spune că l-ai privit ciudat.
‎Și acum are mâncărimi.
‎Regret, pare o problemă de igienă.
‎Pe bune. Poate are păduchi?
‎Hei! Gura!
‎Vă credeți mai grozave ca noi, ‎dar sunteți doar o snoabă și o scroafă.
‎Ciudatelor!
‎Și eu sunt Eric!
‎Cred că te place.
‎Cine, Eric?
‎Scuze, cunoaștem vreun Eric?
‎Trebuie să iau cucută ‎de la dna Fisher pentru mama.
‎Și eu, niște franjuri verzi.
‎- Ne vedem la Deauville. ‎- Stai, Sophie…
‎Bine.
‎Super.
‎Vrăjitoareo!
‎E vrăjitoare.
‎Bună!
‎Bună, micuțule!
‎Da, îți place?
‎Tu ești fata care stă în cimitir.
‎Da, stăm lângă cimitir.
‎Știi, toată lumea…
‎Toată lumea spune că ești vrăjitoare.
‎Știi ce le făceam vrăjitoarelor ‎în Gavaldon?
‎Le ardeam pe rug.
‎Să ai o zi bună, amice.
‎Nu vrem vrăjitoare în orașul ăsta.
‎M-ai auzit?
‎Sunt o amenințare ‎pentru oamenii cumsecade din Gavaldon.
‎Mă îndoiesc ‎că există oameni cumsecade în Gavaldon.
‎- Ești bine? ‎- Da. Sunt bine.
‎Hai să mergem!
‎Hai la Deauville, ‎să vedem dacă are ceva nou!
‎Nu trebuie să te duci acasă?
‎Să vedem dacă are ceva bun!
‎Cititoarele mele preferate!
‎Mă bucur că ați venit!
‎Ieri ne-a venit un lot mare.
‎- Povești cu fantome? ‎- Da, câteva interesante.
‎Vreun basm nou?
‎Niciunul pe care să nu-l fi citit ‎de-o mie de ori, Sophie.
‎Dar am văzut niște ediții vechi ‎foarte interesante.
‎Uitați-vă! Scotociți!
‎Știu că e o idee nebunească, ‎dar vrei să-ți ieși din zona de confort?
‎Poate să nu mai citești ‎cărți pentru copilași?
‎Și ce să citesc, ‎Sângele homunculului?
‎Nu, mersi.
‎Prefer ‎Cenușăreasa‎ oricând.
‎Uită-te la rochiile de aici!
‎Ai găsit-o!
‎Uite ce frumos e scrisul în relief!
‎Cine e ȘBR?
‎Nu e cineva, e ceva. ‎„Școala pentru Bine și Rău.”
‎N-ai auzit de ea?
‎- Unde e? ‎- Nimeni nu știe.
‎Într-un alt timp, într-o altă lume.
‎Dar legenda spune
‎că acolo încep poveștile adevărate ‎din spatele tuturor basmelor.
‎Școala pentru Bine îi pregătește pe eroi.
‎Și Școala pentru Rău, pe ticăloși.
‎- Sau așa se spune. ‎- Adică așa spun chiriașii de la ospiciu.
‎Eu n-aș fi așa de sigură.
‎Acum 20 de ani, o fată pe nume Leonora ‎a fost răpită din sat
‎într-o noapte cu cer roșu sângeriu.
‎Multă lume crede că Școala a vrut-o.
‎Ce s-a întâmplat cu ea?
‎Nu știe nimeni.
‎Nu s-a mai auzit de ea.
‎Ar fi o evadare din orașul ăsta! ‎Primesc elevi noi?
‎Glumești, nu?
‎Da.
‎„Dragă Școală pentru Bine și Rău,
‎Ca viitoare prințesă, îmi doresc să urmez ‎cursurile prestigioasei dv. instituții.”
‎„Permiteți-mi să enumăr ‎calitățile unice care mă recomandă.”
‎„De la o vârstă fragedă,
‎am știut că sunt menită să schimb lumea.”
‎Dispusă să încerce orice ‎ca să scape de viața pe care o ducea…
‎Te rog să exiști…
‎…Sophie își încredință ‎toate speranțele de viitor
‎puterilor Copacului Dorințelor.
‎- O urăsc pe maică-mea vitregă! ‎- Ce?
‎E un post liber la fabrică. ‎Mă obligă să mă angajez, ca să aduc bani.
‎Mă las și eu de școală. ‎Îmi găsește de lucru cu tine?
‎Și după aia?
‎Ne estompăm în orașul ăsta, ca restul?
‎Aggie, mama a zis ‎că trebuie să fac ceva important.
‎Ceva care contează.
‎Așa că plec. În seara asta.
‎Sophie… tu n-ai plecat niciodată ‎din Gavaldon.
‎Nu știi ce te așteaptă. Niciunul nu știm.
‎Asta e ideea!
‎N-am ce să fac în viață ‎dacă sunt înțepenită aici.
‎Nu mă pot mulțumi c-o viață banală!
‎Și nu vreau.
‎Uite!
‎Mai știi?
‎Am găsit-o la mine în pod ‎săptămâna trecută.
‎Vezi? Ai făcut deja ceva important.
‎În ziua când te-ai împrietenit cu mine.
‎Te rog, nu pot să suport locul ăsta ‎fără tine!
‎O să vorbesc cu ai tăi, ‎să le spun că nu e drept ce fac!
‎Îți spun regina Sophie de Gavaldon.
‎Te las și să mă aranjezi!
‎Dar te rog, nu pleca.
‎- Bine. ‎- Promiți?
‎Promit.
‎Mulțumesc!
‎„Regina Sophie de Gavaldon.”
‎În clipa aceea, Sophie hotărî
‎că trecuse vremea să viseze ‎ca viața ei să se îmbunătățească magic.
‎Era timpul ‎să-și ia destinul în propriile mâini.
‎Chiar dacă trebuia să încalce promisiunea ‎făcută celei mai bune prietene.
‎Îmi pare tare rău, Aggie.
‎Dar unele dorințe sunt prea puternice ‎ca să le mai iei înapoi.
‎IEȘIȚI DIN GAVALDON
‎- Voiai să fugi! ‎- Aggie, îmi pare rău.
‎Ce-a fost asta?
‎Cerul sângeriu! Se întâmplă!
‎Sophie!
‎Trebuie să plecăm de aici!
‎- Aggie, asta mi-am dorit. ‎- Ce?
‎Sophie!
‎Stai!
‎Vin acum!
‎Adio, Gavaldon!
‎Adio, mediocritate!
‎Adio, ambiții mărunte!
‎Aggie, nu!
‎Te rog, dă-mi drumul!
‎În niciun caz! Nu te las să pleci!
‎Nu.
‎Aggie, se întâmpla un lucru bun!
‎Îmi pare rău, Sophie, ‎dar n-am putut să risc.
‎Nu te las să pățești ceva rău.
‎Da, știu.
‎Doamne, Dumnezeule!
‎Aggie, e de bine!
‎Ba nu e de bine!
‎Stai liniștită!
‎Uite-o! Există, am avut dreptate!
‎Aggie, uite! ‎Aia trebuie să fie Școala pentru Bine!
‎Ce frumoasă e!
‎Înseamnă că aia e…
‎Aoleu… Cealaltă.
‎Aggie, e tot ce mi-am dorit!
‎Eu nu mi-am dorit!
‎Trebuie să ne întoarcem, ‎mama nu se descurcă fără mine!
‎Te duce acasă ‎după ce mă lasă la Școala pentru Bine.
‎Eu vreau să ne ducă pe amândouă!
‎Nu, Aggie!
‎Nu! Pe mine trebuia să mă lași ‎la Școala pentru Bine, nu pe ea!
‎Nu, du-mă înapoi! Te rog!
‎Nu! Nu înțelegi! Eu sunt Bună…
‎Super, păsăroiul mi-a mâncat cămașa.
‎Pot să-ți ating părul?
‎Majoritatea vrăjitoarelor ‎n-au păr de prințesă.
‎Bat pariu că miroase a tort.
‎Ador tortul!
‎- Nu sunt vrăjitoare! ‎- Unde te duci?
‎Hai!
‎Ajutor!
‎Treci la coadă, boboaco!
‎- Scuze! ‎- Ai grijă, ciudato!
‎Nu!
‎Ascultă-mă, eu n-ar trebui să fiu aici! ‎Sunt Bună!
‎Doamne, urăsc ziua Primirii…
‎Eu trebuie să fiu prințesă, nu ticăloasă!
‎Nu!
‎A omorât cumva o zână?
‎Ce?
‎Vai de mine…
‎- Cred că te-ai rătăcit. ‎- Da, puțin spus…
‎Cum ies de aici?
‎Ce naiba e asta?
‎Arată a vrăjitoare.
‎Mie-mi seamănă a trol.
‎Mie, a demon.
‎Poate e corcitură de cocoșat…
‎- N-am cocoașă! ‎- Atunci ai mare nevoie de un croitor.
‎Cum ajung la școala aia?
‎Mi-am dat seama după miros. ‎E o Nefericită!
‎Ascultați-mă! ‎Trebuie să-mi găsesc prietena, atâta tot!
‎În fine… o s-o gonească zânele.
‎Haideți, fetelor!
‎Ce? Plec!
‎Nu, trebuie…
‎Nu mai face așa!
‎Ce faceți…
‎Nu, dați-mi drumul!
‎Lăsați-mă în pace!
‎Tot eu sunt. Salut!
‎E mai curată decât mâna mea, crede-mă!
‎- Eu sunt Hort. ‎- Hort?
‎Sună de parcă vomiți ceva.
‎E cel mai frumos compliment din viața mea!
‎Ciudatule…
‎Mă scuzați… Dumneavoastră păreți șefa. ‎Sunt în școala greșită.
‎Îngrijorător! Și improbabil. ‎Dă-te mai încolo! Cum te cheamă?
‎De fapt, știi ceva? O să ghicesc.
‎N-aveți de unde.
‎Sophie.
‎Din Gavaldon.
‎Am ghicit?
‎- Mereu ghicesc. ‎- Sigur e o greșeală.
‎- Clar… ‎- Tu ești Cititoarea?
‎Citesc, dacă asta spuneți.
‎Nu asta spun. Din când în când, ‎un candidat norocos din afară
‎este admis să studieze ‎la această mult-stimată instituție.
‎Noi le spunem „Cititori”,
‎pentru că pot doar să citească ‎despre uimitoarele aventuri
‎care debutează aici.
‎Acum te rog să mă scuzi.
‎Trebuie să mă ocup de tineri ticăloși.
‎Începe spectacolul!
‎Atențiune!
‎Atențiune, viitori ticăloși!
‎Dacă veți căsca ‎ochișorii mici și injectați,
‎vă veți găsi în această sală ‎căminul și camera și orarul.
‎Vă sfătuiesc să le memorați pe ambele.
‎Nu mă dezamăgiți!
‎Doamne, Dumnezeule…
‎Să nu vă mai atingeți de mine!
‎Bine! Am înțeles!
‎Credeam că zânele sunt de treabă!
‎Să-i aducem slavă
‎Cred că sunt în Iad.
‎Da, ăsta e Iadul.
‎Ce…
‎- Sfinte… ‎- Bună!
‎Văd că ai găsit Camera de Dichisire.
‎Bravo, Agatha din Gavaldon!
‎Îți sugerez să te speli un pic ‎înainte de Primire.
‎Sau să te speli mai mult…
‎De unde știi cum mă cheamă?
‎Știu pentru că te așteptam.
‎Sunt doamna profesoară Dovey
‎și te voi ajuta cu orice pot.
‎În sfârșit! Prietena mea Sophie voia aici.
‎- Nefericita? Nu. ‎- Ce?
‎Prietena ta e Nefericită.
‎Tu ești Fericită.
‎Fericiți, pentru că noi credem ‎în fericire până la adânci bătrâneți.
‎Și Nefericiți, pentru că ei nu cred.
‎Școala pentru Rău. Școala pentru Bine.
‎- Rău… ‎- Da, am înțeles.
‎Dar e clar că s-a produs o mare greșeală. ‎Uitați-vă la mine!
‎Draga mea,
‎bunătatea nu se măsoară
‎după felul în care arăți.
‎Se măsoară după fapte.
‎Dacă ai ajuns aici, ‎probabil ai puteri foarte mari.
‎Credeți-mă, nu am puteri.
‎Atunci trebuie să înveți să ți le invoci.
‎Simte! Magia dă ascultare sentimentelor.
‎Cu cât e mai intens sentimentul, ‎cu atât mai puternică e magia.
‎Invocă suficientă pasiune
‎și poți realiza orice.
‎Pentru tine.
‎- Cum ați făcut? ‎- Ți-am spus.
‎- Bine… ‎- Da.
‎Mulțumesc pentru spectacol.
‎Distracție plăcută cu trucurile de magie!
‎Eu îmi caut prietena ‎și mă întorc în Gavaldon.
‎Stai!
‎Dacă s-a produs o greșeală,
‎cineva se va arde pentru ea.
‎La propriu.
‎Așa că hai să ne facem că nu s-a produs ‎până când lămurim situația, da?
‎În plus, nu există cale de întoarcere.
‎Poftim?
‎Știu! Hai să te îmbrăcăm în armură!
‎Da!
‎Uită-te la ele!
‎Să ghicesc… Nu-ți place rozul?
‎Nicio problemă!
‎Avem și trandafiriu, ‎roz-violaceu, roz-pal,
‎roz-roșiatic, roz-bombon…
‎Atâtea culori!
‎Îmi iubesc meseria!
‎- Sophie! ‎- Aggie!
‎Ți-au dat rochie de bal?
‎Stai jos și taci, Cititoareo!
‎- Stai! ‎- Hai încoace!
‎Bine!
‎Și stai acolo!
‎Bună!
‎Tot eu.
‎Doamne…
‎Tata mi-a zis să nu vorbesc cu Cititorii.
‎Probabil ai citit despre tata. ‎E căpitanul Hook.
‎Are o corabie grozavă!
‎Vrei să guști? E mișto, e putred.
‎Eleganța și frumusețea întâi!
‎- Dacă insiști, Clarissa… ‎- Mă bucur că ești de acord.
‎Bun venit, boboci!
‎Sunt doamna profesoară Dovey,
‎decanul Școlii pentru Bine.
‎Hai Fericiții!
‎Și eu sunt lady Lesso, ‎decanul Școlii pentru Rău.
‎Moarte vouă!
‎- Nu sunt băieți la Școala pentru Bine? ‎- Sunt destui.
‎Pregătește-te să-ți vină rău…
‎Conform tradiției, ‎elevii școlii câștigătoare de anul trecut…
‎Tot noi, ce să vezi!
‎- Ce să vezi… ‎- Ne vor încânta
‎cu o demonstrație ‎a talentelor lor cavalerești.
‎Domnilor!
‎Ce șleahtă de fraieri…
‎Măiculiță!
‎Nu-i așa că-s minunați?
‎Băieți, dacă ați terminat ora de dans,
‎- …poate vreți o luptă adevărată! ‎- Nu…
‎Ce spuneți?
‎Cine e ăla?
‎Tedros!
‎Taică-su a fost rege,
‎bineînțeles că-i trebuie ‎o intrare dramatică.
‎Știți ce? Hai așa, să vă fie mai ușor.
‎La atac!
‎Da!
‎Tot nu pricep de ce e așa grozav ‎să ai o masă rotundă.
‎E fiul regelui Arthur?
‎Mare scofală…
‎Bravo, băieți!
‎Să vedem cum te descurci ‎în luptă adevărată, frumușelule!
‎Pregătește-te să mori!
‎Vino-i de hac!
‎Să fim serioși…
‎Dacă tot facem treaba asta, ‎s-o facem ca lumea.
‎Ce naiba! Fault!
‎Oricine ar… Are o sabie vrăjită!
‎Păi e corect?
‎E Excalibur!
‎Serios?
‎Știu. Ce rea sunt!
‎La naiba!
‎Ce drăguț că ați pierdut din nou!
‎Bravo!
‎O demonstrație de eroism!
‎Uite…
‎- Mă scuzi, domniță, cred… ‎- Că locul meu nu e aici? Da, știu.
‎Nu voiam trandafirul tău.
‎Și, apropo, așa arată o fată normală.
‎Voia să mi-l arunce mie.
‎Fată normală.
‎E un loc lângă mine, Teddy.
‎Nu știi ce voiam să spun, dar cum vrei.
‎A ce miroase?
‎A orgoliu.
‎În aceste două școli,
‎vom înlătura orice confuzie
‎și vă vom face sufletele ‎cât de pure se poate.
‎De o bunătate pură…
‎Sau de o răutate pură.
‎Viitori eroi și ticăloși,
‎ați fost aleși
‎să protejați și să mențineți
‎echilibrul dintre Bine și Rău.
‎Căci dacă acest echilibru ‎va fi vreodată periclitat…
‎Nu e cazul să discutăm asta acum ‎cu noii noștri prieteni.
‎E o primă zi de școală tare frumoasă!
‎Hai să nu deprimăm lumea, da?
‎Și sunt sigur că membrii noii promoții ‎se vor descurca excepțional.
‎La fel ca părinții voștri, sunteți aici
‎fiindcă lumea poveștilor are nevoie ‎de mari eroi și mari ticăloși,
‎ca să-i învețe pe oamenii din afară
‎să aleagă și să-și găsească drumul.
‎Așa că respectați regulile, ‎învățați din greu
‎și nu uitați, Povestașul nostru îi alege ‎doar pe cei mai buni elevi
‎pentru propria lor poveste.
‎Dac-am fost lăsate în școala greșită?
‎Sau am ajuns aici din greșeală ‎și trebuie să mergem acasă?
‎Nu există greșeli ‎la Școala pentru Bine și Rău.
‎Vă urez un semestru plăcut!
‎Toți elevii să se prezinte la dormitoare!
‎Perfect…
‎Cei Buni nu stau cu cei Răi.
‎Reena… spune-le zânelor ‎să vină să-mi ia bagajele.
‎Mă mut de-aici!
‎Dar o să-mi fie dor de tine!
‎Încearcă să nu strici nimic.
‎Somn ușor, Nefericito!
‎Nu înțelegeți! ‎Trebuie să-mi găsesc prietena!
‎Ți-am zis că ne alegem cu ea…
‎Să ghicesc.
‎Te cheamă Bella, Anastasia sau Bombonica?
‎Mă cheamă Sophie.
‎Măi, n-aveți deloc maniere!
‎Bun-venit în camera 66!
‎Sunt Dot, fiica lui Robert de Rainault.
‎- Robert…? ‎- Alo!
‎Șeriful din Nottingham!
‎Nu-i nimic, nu e foarte faimos.
‎Da, cine a auzit de Robin Hood?
‎Învață istorie, gogoșico!
‎În fine, ea e Anadil.
‎Și raza aia de soare e Hester.
‎Poți sta lângă mine, Sophie.
‎Ciudat nume pentru o ticăloasă…
‎Fii serioasă!
‎- Asta nu e ticăloasă. ‎- Evident că nu sunt!
‎Uitați-vă la mine!
‎Arăt eu a vrăjitoare,
‎semăn eu cu un trol ‎sau o cotoroanță scârboasă?
‎Cotoroanța aia e mama!
‎Uită-te în sus, Agatha…
‎E doar un amoraș, prostuțo…
‎Nu fi toantă…
‎Nu fi toantă.
‎Te descurci.
‎Bună!
‎Elevii nu au voie pe cornișă.
‎Pregătește-te de pedeapsă!
‎Credeam că la Gavaldon e rău…
‎Zi, prințeso, ce e așa important ‎de a trebuit să venim până aici?
‎Sunt pe tocuri.
‎E vorba de Cititoare
‎și de insistențele lor ‎că n-ar trebui să fie unde sunt.
‎Și ceva chiar pare în neregulă.
‎Singurul lucru care pare în neregulă
‎e decizia Directorului de a le aduce aici.
‎Dacă a greșit?
‎Dacă le-a pus la școala greșită ‎și se întâmplă ceva îngrozitor?
‎N-ar recunoaște!
‎Ar da vina pe noi ca să scape ‎cu fața curată și știi ce s-ar întâmpla!
‎N-a fost nicio greșeală. ‎Și credeam că o să te bucuri.
‎Eu m-am ales cu încă o elevă mediocră.
‎Sophie din Gavaldon.
‎Ce? Nu! Cum adică?
‎Să fim serioși… Răul n-a câștigat nimic ‎de peste 200 de ani!
‎V-ați apropiat de câteva ori.
‎Nu e suficient că ne-am apropiat!
‎Trebuie să-mi muncesc elevii ‎de două ori mai mult,
‎pentru că o lume în care Răul ‎nu e la fel de puternic ca Binele
‎e o lume dezechilibrată!
‎Acum te rog să mă scuzi,
‎am foarte multă treabă.
‎Lesso!
‎Las-o în pace pe Sophie, vrăjitoare mică.
‎Are un destin de împlinit.
‎Acum este a mea!
‎Unde ești, Sophie?
‎Sunt sigură că mama ta ‎e frumoasă pe dinăuntru!
‎Trebuie să ajung la cealaltă școală, ‎sunt Bună!
‎Da, la deghizarea Răului.
‎Nu sunt Rea!
‎Hai să rezolvăm științific!
‎Dacă e Bună, ‎zânele o vor prinde în cădere,
‎dar dacă se zdrobește de stânci ‎și moare oribil, cu creierii pilaf,
‎atunci e Rea.
‎A doua! Fă-o pe doua!
‎E ticăloasă. Doar că nu știe încă.
‎Nu, sunt Bună!
‎Se smiorcăie ca o Fericită.
‎Miroase ca o Fericită.
‎Are păr de Fericită.
‎Mă rog, avea.
‎Nu te atinge de păr!
‎Vrei dovada că-s Bună? ‎Ia o oglindă și uită-te în ea!
‎Cotoroanțo!
‎V-am spus eu! Sigur e Rea.
‎- Sophie! ‎- Aggie!
‎Aggie!
‎- Hai! ‎- Stai, unde mergem?
‎Te iau de aici.
‎- Bine! ‎- Nu e bine.
‎Te urmărește ceva.
‎L-am văzut.
‎Bun… Acum terminăm cu treaba asta.
‎Aggie, nu! Nu merită!
‎Hai!
‎Planul Agathei era simplu:
‎să-l găsească pe Director
‎și să-l convingă personal ‎să le lase să părăsească școala.
‎Exista o singură problemă.
‎Cum intrăm?
‎A urcat aici, cu siguranță. L-am văzut!
‎Hei! Lăsați-ne să intrăm!
‎Grozav…
‎Acum suntem blocate aici.
‎Vor fi oare pregătite ‎pentru ce le așteaptă în umbră?
‎Agatha strigă în întuneric.
‎E cineva?
‎Dar nu-i răspunse nimeni.
‎Cine-i acolo?
‎Sophie descoperi ‎că pereții erau acoperiți cu cărți,
‎cu povești din toate colțurile lumii.
‎Te auzim povestind, ciudatule!
‎Dacă încerci să ne sperii, nu-ți merge.
‎Fetele auziră ceva zgâriind în întuneric ‎și se apropiară cu prudență.
‎Nu pot să cred…
‎Nu-i decât un condei idiot?
‎Sophie, stai!
‎Nu mă atinge!
‎Niciun elev n-a ajuns în turnul meu.
‎Știam că voi sunteți speciale.
‎Povestașul a început să vă scrie povestea
‎dinainte să veniți aici.
‎Cred că de-aia nu reușesc să înțeleg
‎de ce vreți să plecați.
‎Ea vrea să plece. Eu nu.
‎Sophie, trebuie să te iau de aici!
‎Domnișoarelor, vă asigur ‎că sunteți în siguranță.
‎Ne mândrim că ne protejăm Cititorii.
‎Da? Și cum rămâne cu turnul de sânge ‎pe care l-am văzut aberând despre Sophie?
‎Pe aici umblă creanga atâtea spirite ‎și vrăji personalizate, că nu le mai știu.
‎Eu cred că e în pericol.
‎Așa că, din păcate, nu putem lâncezi aici
‎cât ne instruiți voi ‎să fim eroi și ticăloși din povești.
‎Absolvenții noștri trăiesc ‎întâmplările reale ce schimbă lumea,
‎care devin apoi poveștile ‎ce schimbă lumea.
‎Vreți să-mi spuneți că Albă ca Zăpada,
‎Cenușăreasa și Jack și vrejul de fasole ‎au existat pe bune?
‎Da, ca și Hercule,
‎Sindbad marinarul,
‎Cidul
‎și toți ceilalți eroi ‎care s-au luptat cu forțele Răului.
‎Noi vă învățăm să vă împliniți destinul.
‎Asta vreau să învăț și eu, ‎dar m-ați trimis la școala greșită.
‎Eu trebuie să fiu la Bine.
‎Ai făcut o greșeală.
‎Domnule.
‎Poate că am făcut. ‎Dar trebuie să-mi dovedești.
‎De ce, dacă e greșeala ta?
‎Fiindcă odată ce Povestașul scrie ceva,
‎doar el poate schimba povestea.
‎Ce prostie!
‎Cum să-i schimbăm părerea? Are minte?
‎Da, are.
‎Și există o singură cale.
‎Care e singurul lucru ‎pe care Răul nu-l poate avea
‎și care Binelui nu-i poate lipsi?
‎Știu! Manierele.
‎Un castel.
‎Un păr superb. Un cal.
‎Dragostea adevărată.
‎Care se manifestă, după tradiție, ‎printr-un sărut.
‎Vreți să spuneți…
‎Nu-mi vine să cred că spun asta.
‎Dacă Sophie și-ar săruta sortitul,
‎i-ar dovedi lui Peneș ‎că v-ați înșelat în ce ne privește?
‎Dacă un elev de la Școala pentru Rău ‎ar câștiga sărutul dragostei adevărate,
‎totul s-ar schimba.
‎- Aș putea să rămân și să schimb școala? ‎- Sophie!
‎Asta mi-am dorit! ‎Nu mă pot întoarce în Gavaldon!
‎Și la viața de dinainte. ‎N-o să mai am ocazia asta!
‎Te rog, lasă-mă să încerc.
‎Mă mai gândesc.
‎Excelent!
‎Cred că cineva ar trebui ‎să-și caute un prinț pe care să-l sărute!
‎Dar ține minte, dragă Cititoare,
‎orice sărut își are prețul său.
‎Ce înseamnă asta?
‎Bună dimineața, dragilor, trezirea!
‎Până la primul eveniment al semestrului, ‎Balul Fericiților, mai sunt două săptămâni
‎și aveți multe de învățat!
‎- Bună dimineața! ‎- 'Neața!
‎Bună dimineața, Agatha!
‎Scularea, mizerabililor!
‎CANDIDAȚI PENTRU SĂRUT
‎Cine e ăla?
‎- Tipul brunet. ‎- Tristan.
‎I-am prins trandafirul. ‎Sper să mă invite la bal!
‎Convinge un băiat să te invite, ‎altfel pici.
‎Și nu e bine să pici!
‎- Pici de trei ori și ești exmatriculat. ‎- Te dau afară?
‎Nu.
‎Te transformă în altceva.
‎De pildă, un ceainic vorbitor,
‎un șoarece sau ceva mult mai rău.
‎Te transformă definitiv? Poftim?
‎Urâțenie!
‎De ce trebuie să fim urâți?
‎Hort! Trezirea!
‎Pentru că îi face pe copilași să plângă.
‎Greșit!
‎Ăla e doar un avantaj în plus.
‎De ce trebuie să fim ‎insuportabili și respingători?
‎Asta aș întreba și eu.
‎Faptul că nu-ți pasă cum arăți
‎te obligă să-ți folosești inteligența.
‎Urâțenia înseamnă libertate!
‎Mi-a căzut dintele.
‎E scârbos și nu-mi pasă!
‎Și asta e putere!
‎URÂȚIRE
‎La treabă, fetelor!
‎Sunt doamna profesoară Anemona
‎și misiunea mea e să vă arăt
‎cum să deveniți ‎femei cu adevărat puternice
‎cu ajutorul frumuseții.
‎Zâmbetul unei doamne este arma ei
‎în lupta pentru viață ‎și pentru dragostea adevărată.
‎Deci luați-vă oglinzile
‎și loviți!
‎- Minunat, Reena. ‎- Mulțumesc, dnă profesoară.
‎Încântător, Beatrix!
‎Îmi pare rău, dar nu e în regulă.
‎Să zâmbim? ‎Așa ne ajutați să fim puternice?
‎Zâmbetul e o cerință imperativă ‎pentru a promova acest curs.
‎Așa că arată-mi zâmbetul ‎dacă nu vrei să pici.
‎Să zâmbesc?
‎Nu mă simt în siguranță.
‎Ce e chestia aia?
‎Ai picat, Cititoareo.
‎M-ați picat pentru că nu știu să zâmbesc?
‎Da.
‎La treabă!
‎Pregătiți-vă să beți tot și să vedeți
‎cât de urâți și puternici puteți fi!
‎Cititoareo…
‎Tu prima.
‎Nu. Nu vreau să fiu urâtă!
‎Nu mă reprezintă.
‎Nu încă. Hort!
‎Da, domnule profesor Manly.
‎Iartă-mă…
‎Dar nu-ți face griji, ‎eu tot frumoasă o să te văd.
‎Ești Agatha, nu?
‎- Bună! ‎- Pot să stau cu tine?
‎- Da. ‎- Super.
‎Stai dacă vrei.
‎Eu sunt Gregor.
‎Gregor Frumos.
‎Fiul lui Făt-Frumos.
‎O să încerc să nu te farmec.
‎- Eu sunt Agatha. ‎- Am auzit că nu vrei aici. Nici eu.
‎- Nici tu nu vrei? ‎- Nu sunt făcut să fiu prinț.
‎Nu-mi stă în fire.
‎Știi ce aș prefera să fac? ‎Să am băcănia mea.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Îmi place mâncarea. Dar n-aș vinde carne, ‎pentru că nu suport sângele.
‎De-aia am picat azi. M-am tăiat la duel.
‎Te-au picat pentru o tăietură?
‎Nu chiar.
‎Am văzut sângele și am leșinat în armură.
‎Eram în vârful unui deal,
‎așa că m-am rostogolit la vale ‎și am dărâmat pe toată lumea.
‎Sunt de băcănie, ce mai.
‎Cred că ar trebui să faci ‎ce-ți place, Gregor.
‎Mă scuzi puțin, Gregor?
‎Sigur. Pe curând, Agatha!
‎Mulțumesc.
‎- Ai fost atacată? ‎- Da.
‎De mormoloci.
‎La cursul de Urâțire.
‎Eu am picat la Înfrumusețare.
‎De ce ai picat?
‎- N-am știut să zâmbesc. ‎- Să zâmbești?
‎Nu contează. ‎Ți-am găsit un prinț de pupat!
‎Deja mi-am găsit adevărata dragoste. ‎E Tedros.
‎Am simțit o legătură de când ne-am văzut.
‎- Și ne potrivim, estetic vorbind. ‎- Din păcate, e al lui Beatrix.
‎Crezi că e mai frumoasă?
‎Vreau să spun că avem nevoie ‎de cineva disponibil acum.
‎- Trebuia să fie dragoste adevărată. ‎- Un sărut e un sărut.
‎Serios?
‎Vezi? Nu s-a întâmplat nimic. ‎Trebuie să fie dragoste adevărată.
‎Nu țin să fie ceva serios.
‎Ce drăguț ești…
‎Dă-i asta ‎și zi-i cât de bună și dulce sunt.
‎Și nu fi ciudată!
‎Știi ce vreau să spun. ‎Nu vorbi despre pisica ta.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Trezește-i interesul și fac eu restul.
‎Dă-te de pe mine!
‎Cine ești tu?
‎Sunt Gnomul Pădurii Albastre.
‎Credeam că gnomii sunt mici.
‎Credeam că prințesele sunt plăcute.
‎Bine ați venit, elevi! Veniți încoace!
‎Vreau să vă țin evidența, ‎să știu cine a supraviețuit și cine nu.
‎Hei! Fată normală!
‎Cum merge cititul gândurilor?
‎Da… Scuze pentru ce s-a întâmplat.
‎Eram copleșită de situație ‎când am ajuns aici.
‎Da, locul ăsta poate fi copleșitor.
‎Dar n-am mai văzut ‎prințese așa nepoliticoase.
‎A fost impresionant.
‎De obicei îți zâmbesc și flutură din gene?
‎Da, ceea ce e incredibil de plictisitor. ‎Mersi că nu ești plictisitoare.
‎Sunt destul de plictisitoare.
‎Singura pe care n-o plictisesc ‎e pisica mea.
‎Adică…
‎Se spune că pisicile citesc omul.
‎- Serios? ‎- O să se spună.
‎Acum, după ce am zis eu.
‎Sunt destul de faimos aici.
‎Prințul numărul 1…
‎Cred că atunci când vei deveni rege, ‎o să-ți trebuiască o coroană mai mare,
‎ca să-ți încapă pe orgoliu.
‎Drăguț!
‎Pentru tine.
‎- Da? ‎- Nu de la mine.
‎- De la prietena mea, Sophie. ‎- Vrăjitoarea cu părul superb?
‎Nu, nu e vrăjitoare. ‎A fost lăsată la școala greșită.
‎Asta nu se întâmplă, fată normală. ‎Te păcălește.
‎În cazul ăsta s-a întâmplat.
‎Crede-mă, e prințesă, cu siguranță.
‎Mă cheamă Agatha, apropo.
‎Agatha.
‎Mult mai bine.
‎Fiindcă normală nu ești sigur.
‎În sensul bun.
‎Toată lumea să vină încoace!
‎Gata cu flecăreala!
‎Sunt Yuba, ‎expertul în supraviețuirea în pădure.
‎Trăiesc în ea de sute de ani ‎și n-am murit niciodată.
‎Cel puțin…
‎din câte știu eu.
‎Un pic de umor de gnomi.
‎Să pornim cu veselie!
‎Bun, să deschidem poarta.
‎Hai!
‎Deschide-te!
‎Deschideți poarta pădurii!
‎Mulțumesc.
‎După mine, toată lumea!
‎Nu supraviețuiești niciunei aventuri ‎dacă nu supraviețuiești în pădure.
‎Pădurea Albastră pregătește elevii ‎pentru orice pericol.
‎Bună!
‎Gregor, ce ai pățit la frunte?
‎Am picat la călărie azi-dimineață.
‎Se pare că nu prea mă pricep la cai.
‎Și am nevoie de ochelari.
‎Băcănia e din ce în ce mai atrăgătoare.
‎Lasă-l în pace pe Tedros, nătângo!
‎E al meu.
‎Bună!
‎Haideți!
‎Un câmp de bujorei drăguței!
‎Dar, după cum știm din basme,
‎ce-i drăguț te poate uneori ucide.
‎Plantă obraznică…
‎E un buchet pe care n-ai vrea să-l prinzi ‎la o nuntă.
‎Umor de gnomi.
‎Așa!
‎Nicio grijă, Gregor.
‎N-are cum să te muște.
‎Urăsc locul ăsta…
‎Repejor! Haideți!
‎Asta e partea preferată a lui Yuba.
‎Răzorul cu dovleci.
‎Benign în timpul zilei,
‎dar noaptea,
‎o lume groaznică, ‎unde Secerătorii te vânează,
‎îți beau sângele
‎și-ți vând membrele pentru galbeni.
‎Secerătorii? Ce sunt ăia?
‎Ăștia sunt.
‎E doar o sperietoare.
‎Și presupun că bujorii sunt doar flori.
‎Nu uitați, numai cei mai pricepuți Răi ‎se pot deghiza în Buni.
‎- Trebuie să plec! ‎- E o idee proastă.
‎Dă-mi drumul!
‎Gregor, stai!
‎Ai picat deja de două ori!
‎Gregor!
‎Gregor, nu știi ce-o să-ți facă!
‎- Vino înapoi! ‎- N-o să pățesc nimic!
‎Ajutor!
‎Agatha!
‎Gregor?
‎Fiecare ticălos are un talent special ‎pe care-l poate transforma într-o armă
‎pentru a-și învinge Potrivnicul.
‎Ce e un Potrivnic?
‎Dușmanul vostru de moarte.
‎Povestea voastră nu se va sfârși ‎până când unul dintre voi nu moare.
‎Acum vreau să mă uimiți
‎cu ceea ce credeți ‎că e talentul vostru special.
‎Hort, tu primul.
‎Am lucrat la puterile mele de vârcolac ‎la ora de Blesteme.
‎Uitați aici!
‎Bine…
‎Când am nevoie de un vârcolac schilod ‎cu un fir de blană, te chem pe tine. Șezi!
‎Dot, te rog spune-mi că poți mai mult.
‎Ia priviți!
‎E otrăvită?
‎Ar putea fi.
‎Mai bine decât un fir răzleț de păr.
‎Ai ceva potențial.
‎Sophie!
‎Cei cu adevărat Buni ‎pot chema animalele pădurii.
‎- Eu îmi chemam prietenele veverițe. ‎- Mai lasă-ne odată!
‎Invocă o stâncă și sari de pe ea!
‎Răzbună-te pe altcineva ‎pentru ce ți-a făcut mă-ta!
‎Să nu îndrăznești să te iei de mama!
‎Nu știi nimic despre ea!
‎Știu că s-a priceput să te transforme ‎în nebună de legat.
‎Mi-e silă de tine, ciudato!
‎Și de tot ce reprezinți.
‎Ceea ce dovedește ‎că sunt la școala greșită!
‎Vrei să scapi de aici, prințeso?
‎Talentul special al nebunei ăsteia ‎s-ar bucura foarte tare
‎să scape de tine permanent.
‎Încântător!
‎Sophie, păzea!
‎Ai grijă, Cititoareo, se apropie!
‎Folosește-ți talentul!
‎Nu știu ce talent am!
‎Cheamă-le pe prietenele tale, veverițele!
‎Ajutați-mă! Ajutor!
‎Se pare că nici veverițele nu te plac.
‎Biata prințesă!
‎- Dă-mi voie să-ți curm suferința! ‎- O s-o omoare!
‎Nu!
‎Sophie, n-ai voie să omori pe nimeni ‎decât după absolvire.
‎Zi-le să se oprească.
‎Opriți-vă!
‎Dumnezeule!
‎Rafal!
‎Te descurci… minunat…
‎Sophie.
‎La o parte!
‎Hester!
‎O să fie bine.
‎O să te faci bine. Respiră.
‎Ești bine. O să-ți revii.
‎Cine e ăla? Cine e Rafal?
‎Să nu-i mai rostești numele!
‎Decât în fața mea.
‎- Cine e și de unde mă știe? ‎- E fratele Directorului Școlii.
‎Cândva era cea mai puternică ființă ‎din școala noastră.
‎De când a dispărut el, ‎Răul n-a mai învins Binele.
‎Dar, cumva, ‎puterile tale i-au atras atenția.
‎Nu știam că am puteri. ‎Nu vreau puteri! Vreau…
‎Nu te mai văicări!
‎Ce ai făcut în clasă mi-a dovedit ‎că ești exact unde ți-e locul!
‎Nu suntem Răi prin fire.
‎Suntem Răi prin faptele noastre.
‎Acum du-te.
‎Și să nu spui nimănui!
‎Dacă te mai vizitează Rafal, ‎să-mi spui imediat!
‎Du-te!
‎Dacă ea e aleasa, Rafal…
‎voi face tot ce-mi stă în putere ‎să ți-o dau.
‎Dragostea mea…
‎Nu.
‎Sigur că nu urâm.
‎Răul urăște.
‎Binele iubește.
‎Răul atacă.
‎Binele apără.
‎Chinen, când are voie Binele să atace?
‎Niciodată. Are voie doar să apere.
‎Dacă Binele ar ataca primul, ‎prin definiție, nu ar mai fi Bine.
‎Întocmai!
‎Ce i-ați făcut?
‎Poftim?
‎Gregor a dat greș de trei ori
‎și apoi a dispărut, urlând de durere.
‎În ce l-ați transformat?
‎Regulile acestei școli trebuie respectate.
‎Nu există excepții.
‎Domnișoarelor, cum spuneam,
‎Răul are multe arme, dar noi…
‎Noi avem animalele.
‎Animalele de uscat, animalele de apă…
‎Așa că, dragilor, astăzi vi-i prezint
‎pe Peștii-Dorință,
‎prieteni subacvatici sidefați
‎care ne înțeleg cele mai adânci dorințe.
‎Pentru că au fost elevi aici?
‎Ajunge!
‎Nu toți își câștigă propria poveste!
‎Măcar pot face parte ‎din sfârșitul fericit al altcuiva!
‎Dacă dorința voastră ‎e destul de puternică,
‎s-ar putea ca ei să v-o împlinească.
‎Cine e prima?
‎Eu!
‎Kiko…
‎E Tristan! Mă iubește!
‎Să încerc și eu!
‎Dă-te, Kiko!
‎Mișcă-te! Dă-te la o parte!
‎Tedros…
‎Arătăm perfect împreună.
‎La Balul Fericiților,
‎unde multe dintre voi vor fi sărutate ‎pentru prima oară, săptămâna viitoare.
‎Agatha!
‎E rândul tău.
‎Orice dorință?
‎Cea mai aprinsă dorință a ta.
‎Îmi doresc să ajungem acasă. Cu toții.
‎Ce faci?
‎Ce se întâmplă?
‎Ajunge, Agatha! Oprește-te!
‎Nu pot scoate mâna!
‎Dați-vă înapoi!
‎Sunt o sută de ani de când am picat. ‎O sută de ani de împlinit dorințe…
‎Și ești prima care și-a dorit ‎să mă elibereze.
‎Să mă trimită acasă.
‎Îți mulțumesc.
‎Fugiți!
‎Agatha, pleacă de acolo!
‎Ridică-te!
‎Gregor?
‎Bună, Gregor!
‎- Nu! Pleacă de acolo! ‎- Gregor!
‎Gregor, nu știu dacă te pot ajuta sau nu.
‎Dar dacă pot, te ajut.
‎Te apăr eu!
‎Nu-ți face griji, Agatha!
‎Ești bine?
‎- Ce-ai făcut? Era prietenul meu! ‎- Era să te omoare! Ți-am salvat viața!
‎Idiot arogant, l-ai omorât!
‎Nu! Tedros te-a salvat!
‎Toată lumea înapoi în cămin! ‎Astăzi nu se mai fac cursuri.
‎Tu, vino cu mine! Plecați!
‎Plecați!
‎Gregor, îmi pare tare rău…
‎- Agatha… ‎- Ajunge!
‎Asta numiți voi Bine?
‎Să distrugeți un suflet blând
‎pentru că n-a făcut față ‎așteptărilor voastre ridicole?
‎Ce e bun la asta?
‎Agatha, aici fiecare are rolul său. ‎Cu timpul, vei înțelege.
‎Nu, nu voi înțelege.
‎V-am spus că locul meu nu e aici.
‎Ce Dumnezeu ai?
‎Cândva, Binele era sincer și adevărat.
‎Acum trăim epoca ‎perfecționismului egocentric,
‎dar tu ți-ai folosit dorința ‎ca s-o salvezi pe biata fată.
‎Mai știi când ți-am zis ‎că magia dă ascultare sentimentelor?
‎Cel mai puternic sentiment e empatia.
‎Pasiunea de care ai dat dovadă ‎îmi arată că tu,
‎domnișoară, ești exact unde ți-e locul.
‎Ești prima prințesă adevărată ‎care face școala asta
‎de foarte multă vreme.
‎Trebuie să vorbim!
‎- I-ai dat scrisoarea lui Tedros? ‎- Da, dar se întâmplă ceva rău.
‎Mie-mi spui?
‎Tocmai m-a vizitat un roi de albine
‎care e cel mai Rău om din lume.
‎Unul pe nume Rafal.
‎Pe el l-am văzut și eu. ‎Trebuie să plecăm, cu sărut sau fără!
‎Stai, ce-a zis Tedros?
‎Că prietena ta are un croșeu pe cinste.
‎Aoleu! Ce-ai pățit la ochi?
‎Întreabă-ți prietena!
‎L-ai lovit?
‎- Aggie, de ce? ‎- Am avut tupeul să-i salvez viața.
‎Ne vedem afară când termini de făcut ‎ce ai de făcut.
‎Îmi pare rău…
‎E temperamentală… și violentă, se pare.
‎Sophie, nu?
‎Da.
‎- Scrii scrisori frumoase. ‎- Nu știam cum altcumva să te cunosc.
‎Ne separă cu îndârjire.
‎Mai bine nu amesteci Binele cu Răul. ‎Ai mai puține probleme.
‎Dacă nu cumva ai ghinionul ‎să fii la școala greșită.
‎Nu e la școala greșită,
‎dar n-are voie să vorbească cu prinții.
‎- Nu! ‎- Nu-i nevoie s-o târâți…
‎Tedros, n-am făcut nimic!
‎E Rea, Teddy. Lasă-i să se ocupe ei de ea.
‎Unde mă duceți?
‎- În Camera de Asuprire. ‎- În ce?
‎Nu! N-am făcut nimic așa de rău!
‎De-asta și ești aici.
‎Tu…
‎Cea pe care Rafal a ales-o dintre toate.
‎Ai putea fi salvatoarea ‎așteptată de școala noastră. Dar nu…
‎Tu-ți pierzi vremea ‎lăsându-te distrasă de prinți idioți.
‎Te rog, nu-mi face rău!
‎Ți s-a dat un dar minunat, Sophie.
‎Pe care nu te voi lăsa să-l sabotezi.
‎A venit vremea…
‎să recunoști de care parte ești.
‎Rafal vrea doar pe cineva cu adevărat Rău.
‎E clar că frumusețea ta vă împiedică, ‎pe tine și pe ceilalți,
‎să acceptați cine ești cu adevărat.
‎Nu!
‎Hei, mușchi fără minte!
‎Aoleu, ce-am mai făcut?
‎Ai stat și te-ai uitat când un câine uriaș ‎o târa pe Sophie țipând.
‎Eu salvez prințese și înving Răul. ‎Nu salvez Răi.
‎Și știi cine e Rău?
‎Da. E chiar numele școlii ei!
‎Eu sunt Bun. Asta trebuie să fac!
‎- Înțelegi cu ce ne ocupăm aici? ‎- Înțeleg foarte bine.
‎Știi știmfa aia pe care ai ucis-o?
‎Ăla era Gregor.
‎Ba nu era. Mi-aș fi dat seama.
‎Dar nu ți-ai dat.
‎Ești sigură?
‎Întreab-o pe Dovey. Și după aia să-mi spui ‎dacă recunoști Răul.
‎Încearcă să gândești cu capul tău,
‎poate vezi dincolo de imaginea ‎în alb și negru pe care-o înveți aici.
‎S-ar putea să te surprindă ce descoperi.
‎De ce pățesc așa ceva?
‎Pentru că e destinul tău.
‎Rafal?
‎Poți fi mai mult decât ai visat, Sophie. ‎Până la urmă…
‎Să nu uiți niciodată că ești specială.
‎Într-o zi, o să schimbi lumea.
‎Chiar ești specială, Sophie.
‎Dar ei refuză să înțeleagă.
‎Ai fost cinstită, blândă, răbdătoare… ‎Dar au recunoscut că ești Bună?
‎Nu.
‎Doar în mine poți avea încredere.
‎Uită de regulile lor!
‎Fă ce vrei tu, când vrei tu.
‎Și dacă nu-ți dau ce e al tău,
‎ia-ți singură.
‎Convinsă de cuvintele lui Rafal,
‎Sophie hotărî că avea să facă orice
‎ca să-l cucerească pe Tedros ‎și să câștige sărutul dragostei adevărate.
‎Ai pierdut ceva?
‎Sau cauți să pocnești pe altcineva?
‎N-o găsesc pe Sophie. ‎Vreau să mă asigur că e bine.
‎Sunt sigur că n-o să lipsească de la asta. ‎E o zi importantă!
‎Ambele școli își vor activa, ‎în sfârșit, magia.
‎Să știi că unii spun că ești vrăjitoare.
‎- Da, am mai auzit asta. ‎- Păi…
‎Ca să știi, eu nu cred că ești.
‎Da?
‎Atunci ce sunt?
‎Aș vrea să știu.
‎N-am mai întâlnit pe nimeni ca tine.
‎Nu pot… să fac asta.
‎Ce să faci? Să cazi?
‎Gura!
‎Toată lumea la locuri!
‎Să începem!
‎Pentru a vă activa magia,
‎trebuie să vă Descuiați ‎strălucirea degetului.
‎Când o veți stăpâni, ‎se va dovedi neprețuită.
‎Abia aștept!
‎Unii oameni se pot transforma ‎în animale când au magie.
‎Vreau să mă transform noaptea în pisică ‎și să dorm sub sobă. Ar fi tare cald!
‎Începem?
‎Nu vă temeți, Fericiți! ‎Binele nu simte durerea.
‎Nefericiți…
‎O să doară.
‎Bine…
‎Alinierea!
‎Minunat!
‎Strălucirea degetului vă ajută ‎să simțiți puterea din voi.
‎Mulțumesc, doamnă.
‎Când îți strălucește degetul,
‎ai sentimente suficient de puternice ‎încât să poți face o vrajă.
‎Cu cât sunt mai intense sentimentele, ‎cu atât mai puternică e magia.
‎Sper că n-am întârziat.
‎Ce înseamnă asta?
‎Asta? Se pare că mi-ai făcut o favoare. ‎Îmi trebuia de mult o transformare.
‎Acum ți-aș fi recunoscătoare ‎dacă mi-ai activa puterile.
‎Mulțumesc.
‎Cădem la pace?
‎Cine vrea un tratament facial?
‎Întindeți!
‎Fie că ești Bun sau Rău, frumusețea ‎e o muncă ce-ți ocupă tot timpul.
‎LEGENDA LUI ARTHUR
‎- Trebuie să vorbim. ‎- Despre ce?
‎- Am situația sub control. ‎- Nu cred.
‎Ar trebui să ascult sfaturi în amor ‎de la una care făcea sculpturi de flegmă?
‎De ce te porți așa?
‎Pentru că m-am săturat ‎să fiu mică și jalnică.
‎Fata care m-a apărat cu tigaia ‎nu era jalnică.
‎Îmi place cum sunt acum.
‎Bine, ce e cu cartea?
‎Tatăl lui Tedros și-a ales soția, ‎Guinevere, pentru frumusețea ei,
‎dar ea l-a înșelat cu Lancelot.
‎Regele Arthur și-a pierdut tronul ‎și a murit de inimă rea.
‎Și ar trebui să discut asta la întâlnire?
‎Nu înțelegi?
‎După ce a pățit tatăl lui,
‎Tedros nu se va îndrăgosti de cineva ‎doar pentru frumusețe.
‎Trebuie să-i dovedim că ești Bună,
‎în fața tuturor, ‎într-un fel incontestabil pentru oricine.
‎Bine.
‎Ce trebuie să fac?
‎Bună!
‎Scuze. N-am vrut să te distrag.
‎Nimic nu mă distrage.
‎Atunci poate îți port noroc.
‎Nu te umfla în pene. ‎Așa e pentru toți prinții.
‎Săgeata zboară drept dacă ai suflet curat.
‎Ce faci acolo?
‎De unde vin eu, ‎fetele fac orice fac băieții.
‎N-are legătură cu faptul că ești fată. ‎Nefericiții nu pot trage.
‎N-au sufletul curat.
‎Ți-am spus că nu sunt Nefericită.
‎Atunci să te văd, ne-Nefericito!
‎Ține-ți cotul strâns…
‎Trage de coardă și nu strânge tare.
‎Ajută dacă te concentrezi pe țintă.
‎Hai, trage!
‎N-am avut niciun dubiu!
‎Vrei să ieșim?
‎Nu știu. Cu cine să ies?
‎Cu un prinț care vrea ‎să te cunoască mai bine.
‎E rândul tău!
‎Trădătorii…
‎Îmi vine să vomit.
‎Nu știu ce vede la el.
‎E o jignire pentru noi toate.
‎Așa ceva nu se cade! Scuze că spun.
‎E de rău!
‎E a mea!
‎Sau a noastră.
‎E o Nefericită!
‎E dezgustător.
‎Ar trebui să-i mâncăm!
‎Au stat împreună toată ziua.
‎De-a dreptul tragic.
‎Știi că nimeni nu ne vede împreună, nu?
‎Știu.
‎Dacă ies cu o fată pe care ei o cred ‎Nefericită, o să fie haos.
‎O să supraviețuiesc.
‎O s-o ia razna ‎când vin cu tine la Balul Fericiților.
‎Ce?
‎- Teddy, promiți? ‎- Sigur că da.
‎Ce?
‎Nu.
‎N-o iei pe lupoaica aia despuiată ‎în locul meu!
‎Faceți ceva!
‎Te duci undeva?
‎În gâtul tău!
‎Încetați!
‎De ce mai discutăm povestea asta ridicolă…
‎Vă rog!
‎Este strict interzis ‎ca Fericiții să iasă cu Nefericiți.
‎- Mulțumesc. ‎- Da!
‎Răul și Binele n-au ce căuta împreună.
‎E… respingător.
‎Domnule, dacă-mi permiteți…
‎Aleg următoarea regină a Camelotului. ‎Nu mă joc cu așa ceva!
‎Sophie e Bună, e doar la școala greșită!
‎El crede, voi de ce nu puteți?
‎Nimic nu stă în calea dragostei adevărate.
‎Nu e asta prima regulă a basmelor?
‎Dacă e dragoste adevărată,
‎ar fi un eveniment ‎de importanță monumentală.
‎Cred că într-un singur fel ‎putem fi siguri.
‎Prin Proba Poveștii.
‎- Ce? Nu! ‎- Domnule!
‎Domnule, accept.
‎Scuze… Ce e Proba Poveștii?
‎Trebuie să intrați în Pădurea Albastră ‎din părți opuse.
‎Trebuie să depășiți orice pericol ‎și să vă întâlniți până-n zori.
‎Ajutorul e strict interzis.
‎Sophie, putem. Suntem buni și puternici, ‎ne vom proteja unul pe altul.
‎- Ne descurcăm. ‎- Ce?
‎O să moară amândoi!
‎Proba va începe…
‎la asfințit.
‎Tedros din Camelot.
‎Sophie din Gavaldon.
‎Proba Poveștii trebuie luată ‎foarte în serios.
‎Dincolo de porțile școlii ‎pândesc pericole mortale.
‎Vreți să mergeți mai departe?
‎Eu vreau.
‎Da.
‎Cu siguranță.
‎Dacă vrei să renunți,
‎aruncă batista roșie pe jos ‎și vei fi dusă într-un loc sigur.
‎Să înceapă Proba!
‎Tedros!
‎Ești?
‎Eu sunt aici!
‎Sunt gata să fiu salvată!
‎Flori! Ce frumoase sunt!
‎Să stăm pe lângă ce-i frumos…
‎Bună, prietenă mică!
‎Toate suntem foarte frumoase.
‎Eu sunt.
‎Ajutor!
‎Tedros, ajută-mă!
‎Tedros!
‎Tedros, unde ești?
‎Bun…
‎Dovlecii sunt haioși.
‎Tedros, ajutor!
‎Tedros!
‎Sophie, hai! Fugi!
‎Sophie!
‎- Sophie! ‎- Bun.
‎Du-te la el! Când te salvează, ‎sărută-l și plecăm din ospiciul ăsta.
‎Bine? Du-te!
‎- Sophie! ‎- Tedros!
‎Slavă Domnului!
‎Sophie, ia-o pe Excalibur!
‎Ajută-l!
‎Sophie! Aruncă-mi sabia, acum!
‎Sophie, fă ceva!
‎Tu ce cauți aici?
‎- Ai trișat! Ai adus-o pe Agatha! ‎- Nu!
‎Nu, am venit singură. Jur!
‎- Da. ‎- Știai că n-o să mă ajute.
‎- Nu-i adevărat. ‎- Nu e drept!
‎Se știe că prințul salvează prințesa.
‎Nu pot schimba lumea dacă mor!
‎Am crezut că ești Bună…
‎Nu!
‎Tu…
‎E vina ta.
‎Am încercat să vă ajut, atât!
‎Știi că erați morți amândoi dacă nu…
‎Mincinoaso! Știai că se va întâmpla așa.
‎Întâi îmi furi școala ‎și acum încerci să-mi furi prințul!
‎Cum poți să spui așa ceva? ‎Sophie, sunt cea mai bună prietenă a ta!
‎O prințesă nu poate fi prietenă ‎cu o vrăjitoare.
‎Unde-ai fost?
‎Să vorbesc cu Sophie, ‎dar au închis-o în camera ei.
‎Da, pentru că a încălcat regulile! ‎Amândouă le-ați încălcat!
‎De ce ai ajutat-o la Probă?
‎Nu credeai că se descurcă singură?
‎Credeam că ești convinsă ‎că Sophie e cu adevărat Bună.
‎Nu cred.
‎Nu cred că există oameni ‎pe de-a-ntregul Buni sau Răi,
‎pentru că oamenii sunt complicați, ‎chiar dacă aici vă faceți că nu-i așa!
‎Domnișoară!
‎- Regulile acestei școli trebuie… ‎- Respectate.
‎Tot spuneți lucrul ăsta, ‎dar la ce servesc regulile alea
‎dacă nu faceți nimic ‎în prezența Răului real și periculos?
‎Fii serioasă… Sophie e multe lucruri, ‎dar n-aș spune că e periculoasă.
‎Nu Sophie. Rafal!
‎Ce-ai spus?
‎Rafal. L-am văzut din nou în pădure, ‎e clar că niciunul n-ați făcut nimic!
‎Din nou? Cum adică?
‎L-ai mai văzut pe Rafal? Aici?
‎Da, în Turnul Sângelui, ‎i-am spus Directorului Școlii!
‎Și Sophie l-a văzut în clasă.
‎La fel și lady Lesso. Nu v-a spus?
‎Lesso…
‎Trebuia să-mi dau seama.
‎Vino cu mine! O să aflăm ce se întâmplă.
‎Hai! Fuguța!
‎Sophie?
‎Agatha m-a rugat să-ți dau asta.
‎Sper…
‎Sper să te simți mai bine în curând.
‎„Dragă Sophie, îmi pare rău ‎pentru ce s-a întâmplat în pădure.
‎N-am vrut să-ți fac rău.
‎Dar să știi că aici nu e vorba ‎doar de un sărut de la un prinț.
‎L-am văzut pe Rafal în pădure.
‎Cred că se întâmplă ceva ‎mai periculos decât ne dăm seama.
‎Ceva cu adevărat Rău. ‎Și trebuie să fim unite.
‎Să ne încredem doar una într-alta.
‎Suntem cele mai bune prietene. ‎Știi că sunt de partea ta, orice-ar fi.
‎Cu mult drag, Aggie.”
‎Să nu-mi spui că crezi chestiile alea.
‎Sunt minciuni!
‎Oricum prințul nu era suficient de bun ‎pentru tine.
‎Te-ai întors?
‎- Credeam… ‎- Că te-am părăsit? Niciodată.
‎Chiar dacă restul lumii te-a trădat.
‎- Aggie nu m-a trădat. ‎- Nu?
‎Vezi cu ochii tăi!
‎Credeam că tu crezi ‎că Sophie e cu adevărat Bună.
‎Nu cred.
‎Te-a mințit, Sophie.
‎Conspiră împotriva ta de la început.
‎Vrea să te ducă înapoi ‎în satul ăla nenorocit.
‎Dar eu o să te protejez.
‎Eu o să te ajut.
‎Nu te teme!
‎Gândește-te că ești o omidă ‎care se transformă în fluture.
‎În curând,
‎vei ieși din cocon, mai frumoasă ‎și mai puternică decât oricând.
‎O regină cum școala asta n-a mai pomenit.
‎Pot să-ți dau puteri ‎la care ei pot doar să viseze.
‎Nu vei fi doar cea mai frumoasă,
‎vei fi și cea mai puternică.
‎Magia Sângelui, Sophie.
‎Dragostea mea…
‎accepți…
‎darul meu?
‎Îl accept.
‎Știai că Rafal e aici, în școală, ‎și n-ai spus nimănui?
‎Probabil am uitat.
‎Am înțeles… Ai uitat să pomenești ‎de însăși întruchiparea Răului?
‎Sunt decanul Școlii pentru Rău. ‎Asta nu-ți spune nimic?
‎Mie-mi spune că aici ‎conducerea habar n-are pe ce lume e.
‎- Gura, Cititoareo! ‎- Sau mă pici că m-am încruntat?
‎Ce vrea Rafal de la Sophie?
‎Ca Răul să câștige, în sfârșit!
‎Asta vrea.
‎Asta crezi că se va întâmpla? ‎Rafal nu va ajuta Răul să câștige!
‎Când a încercat să-l omoare ‎pe Director, fratele lui,
‎voia să distrugă școala, ambele școli,
‎ca să poată păstra toată magia din lume ‎pentru el.
‎Mersi buștean, ‎profesoară de înfrumusețare.
‎Hei! Am fost șefa catedrei ‎de Istoria Magiei
‎- …cu mult înainte să vii tu, Morcoveață! ‎- Serios?
‎Da! Înainte ca școala să devină ‎insuportabil de superficială
‎și să fiu retrogradată la Înfrumusețare.
‎Ți se pare că dau doi bani pe zâmbete?
‎- Atunci trebuie s-o protejăm pe Sophie. ‎- Îndată ce o găsim.
‎Sophie a dispărut.
‎Și Anemona are dreptate.
‎Dacă-și unește forțele cu Sophie, ‎Rafal va distruge întreaga școală.
‎Minciuni! Astea sunt minciuni!
‎E o mașinațiune, ‎ca Binele să câștige din nou!
‎Crede-mă, nu e.
‎Dacă fratele meu s-a întors din morți,
‎sunt șanse mari ‎să nu supraviețuim, lady Lesso.
‎Niciunul dintre noi.
‎Găsiți-o pe Sophie! ‎Căutați în ambele școli!
‎Da, sigur!
‎Și tu, Agatha,
‎du-te la Balul Fericiților.
‎S-ar putea ca Sophie să vină acolo. ‎Dacă apare, adu-o la mine!
‎Hai, du-te!
‎RĂZBUNARE
‎„Păpușă vie”…
‎Sophie!
‎Nu ești… Dumnezeule!
‎Ce ți-a făcut Rafal?
‎M-a învățat să-mi accept adevărata natură.
‎Nu asta voiai?
‎Sunt frumoasă, nu-i așa?
‎Feblețea veninoasă a lui Rafal.
‎Cea al cărei talent ‎se ridică deasupra tuturor.
‎Nu-mi spune că ești invidioasă!
‎Leonora din Gavaldon.
‎Mi-a spus Rafal.
‎Leonora, Cititoarea singuratică ‎care voia să fie mai mult.
‎A văzut ceva în tine. ‎Un Rău pe care nu știai că-l ai.
‎Așa că te-a adus aici ca să-l hrănești.
‎Te-ai străduit din greu, ‎dar n-ai fost suficient de Rea pentru el.
‎Și ți-a întors spatele, ‎în ciuda iubirii tale pentru el.
‎De atunci încerci să-i dovedești ce poți,
‎tot sperând să-l cucerești.
‎Și iată că vine Sophie…
‎Ție ce ți-a promis?
‎Și tu ce i-ai promis?
‎Ce drăguț că întrebați, păpușelelor!
‎Sophie…
‎Doamne…
‎Mă temeam că nu vii fără invitație,
‎dar după aia mi-am zis că tu faci ce vrei.
‎Tedros, ai văzut-o pe Sophie?
‎Putem vorbi de altceva? ‎Cum ar fi ce s-a-ntâmplat în pădure?
‎- A fost… ‎- Mai încolo. După ce-o găsesc.
‎Țipă la tine, te jignește, ‎dă vina pe tine pentru tot ce-i merge rău,
‎și tu nu faci decât s-o ajuți.
‎Chiar crezi că merită salvată?
‎În Gavaldon, ‎toată viața lumea îmi zicea „vrăjitoare”.
‎Îmi spuneau ce urâtă sunt
‎și cum într-o zi ‎o să ne dea foc, mie și mamei.
‎Și tot satul râdea,
‎în afară de Sophie.
‎E singura care mi-a luat apărarea, ‎de când eram copii.
‎Mi-e ca o soră,
‎iar eu nu-mi las familia la greu.
‎Niciodată.
‎Ai dreptate.
‎Familia nu se lasă la greu.
‎Agatha, m-ai salvat de Secerător.
‎M-ai făcut să văd lumea ‎și altfel decât în alb și negru.
‎Nimeni n-a făcut așa ceva pentru mine.
‎Și asta m-a făcut să-mi dau seama ‎că tu ești adevărata mea dragoste.
‎- Ce prost ți-ai ales momentul… ‎- Nu, serios!
‎- M-am gândit bine și te iubesc, Agatha. ‎- Tedros, termină, te rog!
‎Rafal o folosește pe Sophie ‎ca să distrugă școlile.
‎Stai, cine-i Rafal?
‎Sophie, ce-ai pățit?
‎- Doamne! ‎- Nicio grijă, Teddy.
‎Trece până mâine.
‎Încearcă să treci peste ‎și să nu ne strici seara.
‎Balul Fericiților!
‎Iată-mă!
‎Eu sunt partenera ta, nu?
‎- Mi-ai promis. ‎- Sophie, te rog…
‎Gura, Aggie, ‎vorbesc personajele principale.
‎Sunt partenera ta?
‎Îți încalci promisiunea?
‎Pentru că… se întâmplă lucruri rele
‎când cei Buni își încalcă promisiunile.
‎Nu ți-am promis nimic! ‎M-ai trădat, am venit cu Agatha.
‎- Ba nu. ‎- Mincinoaso!
‎Cred că încep să mă pricep!
‎Sophie, oprește-te!
‎Orice s-a întâmplat, pot să te ajut.
‎- Sunt prietena ta. ‎- Nu, Agatha.
‎Ești Potrivnica mea.
‎Deci povestea noastră nu se sfârșește ‎până nu moare una dintre noi.
‎Sophie!
‎Pa!
‎Tedros!
‎Vino repede!
‎Asta înseamnă că balul se anulează?
‎Trebuie s-o oprim!
‎Nimeni nu se atinge de Sophie!
‎Uite ce a făcut! Singura speranță e ‎s-o ucidem până nu ne distruge.
‎Băieți, la arme!
‎- Ucidem vrăjitoarea! ‎- Stați!
‎Răul atacă, Binele apără, ați uitat?
‎Nu puteți ataca!
‎BALUL NEFERICIȚILOR, PRIMA EDIȚIE
‎Dragii mei Nefericiți!
‎Avem musafiri.
‎Cum să-i întâmpinăm?
‎Să-i omorâm!
‎Lăsați-i în pace!
‎Sophie, te rog! ‎Se temeau că o să-i atacați.
‎Păi cum să-i atacăm?
‎Ar fi un lucru foarte Rău.
‎Să le arătăm cât de Buni suntem!
‎Să dansăm!
‎Salutați-i pe oaspeții noștri!
‎Poftiți cadouri, băieți!
‎Întindeți!
‎Tedros, e o capcană!
‎Ucideți vrăjitoarea!
‎Trageți!
‎Măi, măi…
‎Dacă Răul atacă și Binele apără,
‎atunci se pare
‎că Binele a devenit Rău.
‎Iar Răul a devenit Bun.
‎Foarte Bun!
‎Pleacă, Tedros!
‎Teddy, avem atâtea de discutat!
‎Tu și armata ta ați vrut să omorâți ‎o grămadă de oameni nevinovați.
‎Asta e foarte Rău.
‎Se pare că cineva a asistat ‎la cursul de Urâțire!
‎Nu!
‎Te rog, Sophie!
‎Pune-i capăt!
‎E prea târziu.
‎Ne-au atacat. Acum ne apărăm!
‎Încetați!
‎Cine vrea ciocolată caldă?
‎Te dai prinț, Teddy?
‎Nu, ascultați! Stați!
‎Ascultați-mă!
‎Vin, regina mea!
‎Nu! Tedros!
‎Ce bine a fost! ‎Tot semestrul am vrut să fac asta.
‎Tedros! Nu!
‎Înapoi, Aggie!
‎- Ăsta e finalul meu fericit! ‎- Deci așa schimbi tu lumea?
‎Asta ți-ai dorit mereu?
‎Să ai totul la picioare?
‎Da. Am greșit doar când am crezut ‎că trebuie să schimb școala.
‎Școlile trebuiau să se schimbe între ele.
‎Ai greșit când ai crezut ‎că ai nevoie de puterea asta!
‎Uite ce ți-a făcut!
‎Uite ce ne-a făcut!
‎Sophie, Rafal e dușmanul.
‎Și trebuie să-l înfrângem.
‎Prefer să-mi înfrâng Potrivnica.
‎Sophie, nu!
‎Nu!
‎Sophie!
‎Acum mi-a mai rămas ‎o singură poliță de plătit.
‎Directore! Unde ești, moșule? ‎E timpul să plătești pentru greșeala ta!
‎Vrând să se răzbune,
‎Sophie l-a căutat în turn
‎pe cel care o nedreptățise de la început.
‎Cel puțin așa credea ea.
‎Ce înseamnă asta?
‎Că povestea ta abia a început, ‎Sophie din Gavaldon.
‎Rafal!
‎Totul a fost un test, Sophie.
‎Totul.
‎Un test prin care să-mi găsesc ‎dragostea adevărată.
‎Nu înțeleg…
‎Eu am fost cel care a răspuns ‎dorinței tale și te-a adus aici.
‎Clarvăzătorii mi-au spus că ai potențial ‎și am vrut să te ajut să ți-l împlinești.
‎Cine a mai crezut în tine…
‎a avut grijă de tine…
‎te-a apărat…
‎și ți-a dat totul?
‎Când îți folosești puterea ‎și-ți vezi dușmanii căzând,
‎cum te simți?
‎Îmi place.
‎N-ai fost menită pentru Bine.
‎Și, desigur, nici eu.
‎De ce te-ai dat drept Directorul Școlii?
‎Era fratele meu.
‎Cu secole în urmă,
‎ne-a fost încredințat pe vecie Povestașul,
‎fiindcă legătura noastră ‎era mai puternică decât conflictele.
‎Câtă vreme ne protejam reciproc, ‎aveam să rămânem nemuritori și tineri.
‎Binele și Răul în echilibru perfect.
‎Dar timpul…
‎- Cu timpul, devii nemulțumit. ‎- Ce s-a întâmplat cu el?
‎Ne-am luptat…
‎și l-am ucis.
‎Ți-ai ucis fratele?
‎Cum ai putut?
‎Cum ai putut și tu să încerci ‎să-ți ucizi prințul mult-iubit.
‎Ne stă în fire.
‎După moartea fratelui meu, m-am dat ‎drept el ca să-mi ascund intențiile.
‎Am măcinat echilibrul din interior.
‎Nu există greșeli ‎la Școala pentru Bine și Rău.
‎Dar Binele câștigă de 200 de ani!
‎Chiar așa să fie?
‎Poveste cu poveste, i-am corupt.
‎I-am răsplătit ‎pentru că au ars bătrâne în cuptoare,
‎au făcut sirene să-și taie limba
‎și au obligat femei ‎să joace în pantofi de fier înroșit.
‎Binele a devenit vanitos.
‎Nechibzuit.
‎Slab.
‎Dar tu, Sophie?
‎Tu m-ai întrecut de departe.
‎Ai îngenuncheat toată școala ‎în câteva săptămâni!
‎Dincolo de Bine și Rău.
‎Tu… ești haosul întruchipat.
‎Și împreună suntem de neoprit.
‎Agatha!
‎Tedros?
‎Bună!
‎Ești bine?
‎Doamne, credeam că ai murit!
‎Sunt teafăr. Și trebuie să termin ‎cu Nefericiții odată pentru totdeauna.
‎Nu, Tedros.
‎Războiul ăsta dintre școli n-are sens! ‎De-aș convinge-o pe Sophie…
‎După ce-a făcut? N-are rost! ‎Și n-o să poți.
‎E manipulată de fratele Directorului.
‎I-a dat Magia Sângelui, nu-i face față.
‎- Nu știe ce face. ‎- Ba știe foarte bine!
‎- Pot s-o fac să mă asculte. Știu că pot! ‎- Ascultă-mă!
‎- Ce e? ‎- A plecat.
‎S-a făcut corb ‎și a zburat în turnul Directorului.
‎- Ce? ‎- Lupta e aici, Agatha!
‎Gata, uită de Sophie.
‎Tedros, mi-ai spus ‎că ești gata să vezi lumea
‎altfel decât în alb și negru.
‎Acum ai ocazia.
‎Te rog, ai încredere în mine!
‎Vino s-o salvăm pe Sophie! ‎Așa vom salva școala.
‎Și pe Fericiți, și pe Nefericiți.
‎- Te rog! ‎- Tedros, ajutor, ne copleșesc!
‎Bine. Du-te la ea.
‎Vin și eu îndată ce pot. Îți promit.
‎Mi te alături, Sophie?
‎Tot ce ne trebuie ‎e sărutul iubirii noastre,
‎sărutul Răului,
‎ca să ne descătușăm iubirea
‎și să deschidem porțile Lumii Nefericirii,
‎pe care s-o stăpânim împreună.
‎Eu sunt prințul tău.
‎Eu sunt dragostea ta adevărată.
‎Mereu am fost.
‎Mi te alături?
‎Da!
‎Și așa câștigă Răul, în sfârșit, ‎sărutul dragostei adevărate,
‎condamnând amândouă școlile ‎și pe toți cei din ele,
‎Buni și Răi deopotrivă,
‎să piară în agonie,
‎ca Răul lui Rafal, Răul adevărat, ‎să stăpânească lumea.
‎Ce-am făcut?
‎De ce trebuie să moară toți? ‎Credeam că vrei ca Răul să câștige.
‎Sunt prietenii mei!
‎Sunt doar Răi de poveste.
‎Trebuie să ștergem totul cu buretele, ‎să facem loc Răului adevărat.
‎Bun-venit în Lumea Nefericirii, ‎iubirea mea!
‎Nu! N-am vrut să le fac rău. ‎Am înțeles că-i vom conduce și atât!
‎Vom conduce Lumea Nefericirii, ‎unde toți elevii aceia,
‎toți profesorii ‎și oricine ni s-ar putea opune e mort,
‎inclusiv Potrivnica ta.
‎AICI SE ODIHNEȘTE AGATHA
‎Nu, Aggie!
‎Nu asta voiam!
‎E prea târziu, Sophie.
‎I-ai îndepărtat pe toți,
‎i-ai mințit pe toți, i-ai trădat pe toți.
‎Acum ești singură.
‎De-asta ești a mea!
‎Las-o în pace!
‎Aggie!
‎Trăiești?
‎Îmi pare tare rău!
‎Nu-i nimic. Te ajut eu.
‎Mă așteptam la mai mult de la o Cititoare.
‎Sigur știi ce se întâmplă ‎cu cei care stau în calea iubirii.
‎Ce iubire? Asta nu e iubire!
‎Știi de ce Binele învinge mereu?
‎Pentru că luptăm unul pentru celălalt ‎și ținem unul la celălalt.
‎Asta e iubirea Binelui.
‎Răul luptă doar pentru sine.
‎Și ăsta e lucrul ‎cel mai îndepărtat de iubire.
‎Cuvinte meșteșugite,
‎dar care nu mai au ‎nicio putere și însemnătate.
‎Acum te rog să pleci de lângă mireasa mea.
‎N-o vei avea niciodată, monstrule!
‎Nu câtă vreme trăiesc eu.
‎Cum dorești!
‎Nu! Nu Aggie!
‎Sophie!
‎Sophie…
‎Nu!
‎Nu se poate!
‎Nu după toate astea.
‎Nu…
‎Chiar credeai că va fi așa ușor?
‎În școala mea?
‎În mâinile tatălui tău, ‎sabia aia m-ar fi putut învinge,
‎dar în mâinile nevolnicului său fiu,
‎nu-i decât un briceag.
‎Crezi că povestea asta…
‎e despre dragostea ta adevărată.
‎Dar nu. E despre a mea!
‎Și despre puterea ‎pe care mi-a dat-o sărutul Răului
‎să-l ucid pe viitorul rege al Binelui.
‎Sau despre fetele care te-au oprit.
‎Sfârșit.
‎Doamne, Dumnezeule…
‎Hei… Doamne…
‎Doamne… E bine.
‎Bună…
‎Îmi…
‎Îmi pare rău pentru tot.
‎E-n regulă. O să fie bine.
‎Acum ești în siguranță.
‎Nu vreau să fiu Rea.
‎Dar nu ești Rea.
‎Ești doar om.
‎Câtă vreme te am pe tine.
‎Întotdeauna o să ne avem una pe alta.
‎Promiți?
‎Promit.
‎Te iubesc, Aggie.
‎Vei fi mereu… cea mai bună prietenă a mea.
‎Nu!
‎Te rog, vino înapoi!
‎Și eu te iubesc.
‎Doamne, Dumnezeule!
‎Bună!
‎Iartă-mă, te doare?
‎Doamne!
‎Să nu mai faci niciodată!
‎Hai să mergem acasă…
‎Da.
‎Să mergem acasă.
‎Și astfel, eroinele noastre au învins ‎cea mai mare amenințare
‎pe care o cunoscuse vreodată ‎Școala pentru Bine și Rău.
‎Lumea basmelor nu pierise,
‎dar se schimbase pentru totdeauna.
‎Binele și Răul, împreună?
‎Într-o singură școală?
‎Și acum ce urmează?
‎Poate unitate?
‎Poate chiar… prietenie.
‎Păi…
‎- Să nu ne grăbim. ‎- Nu. Cu răbdarea treci marea.
‎- Bună! ‎- Inima mea e dăruită alteia.
‎Cât despre eroinele noastre,
‎se puteau întoarce, în sfârșit, ‎în Gavaldon,
‎fiindcă sărutul Agathei le eliberase.
‎Căci nu există iubire mai adevărată ‎ca iubirea dintre prieteni.
‎Ar fi mai bine să plec eu.
‎Aggie, dacă vrei să rămâi aici, cu Tedros, ‎o să înțeleg.
‎O să am grijă de mama ta.
‎M-aș simți onorată.
‎Mulțumesc, Sophie.
‎Dar nu-mi pot lăsa prietena.
‎Mulțumesc, Tedros, ‎că ai vrut să te schimbi.
‎Sper să ne revedem într-o bună zi.
‎Stai!
‎Ambele fete au fost primite ‎cu brațele deschise…
‎și cu mintea deschisă.
‎Nu se simțiseră niciodată așa speciale.
‎Deși unele lucruri ‎nu se schimbă niciodată.
‎- Vrăjitoareo! ‎- Arzi, vrăjitoareo!
‎Până nu-ți folosești puterea ‎ca să-ncepi să le schimbi.
‎Acesta, s-ar putea spune, ‎e sfârșitul poveștii noastre.
‎Dar când săgeata lui Tedros ‎străpunse portalul dintre lumi…
‎Am nevoie de tine, Agatha!
‎…deveni limpede că acesta era…
‎doar începutul.
‎BAZAT PE ROMANUL LUI SOMAN CHAINANI
‎Subtitrarea: Raluca Dimitriu