För många år sen bildade två bröder en skola
för att bevara balansen mellan gott och ont i sagovärlden.
Bröderna delade länge fredligt på makten.
Men inget varar för evigt…
Du fuskade faktiskt. Tydliga regler gäller på Duellarenan.
Ingen magi.
Det är inte fusk om man vinner, bara om man åker fast.
-En omgång till? -Nej, det hinner vi inte.
Att sparra med dig är mitt enda nöje numera.
Ja, men vi behövs nån annanstans.
Det är nackdelen med att leda en av världens viktigaste skolor.
Jag är uttråkad.
Rafal, vad vill du?
Vi tar en omgång till.
Båda får använda magi.
Allt är tillåtet.
Kom igen, Rhian.
Visa vad du går för.
Du ger dig aldrig…
Rafal, det räcker nu!
Kanske för dig. Jag nöjer mig inte med hälften längre.
Jag vill ha allt!
Nej!
Rafal, vad har du gjort? Det där är…
Blodsmagi.
Jag har letat i åratal, men igår hittade jag den äntligen.
Den är förbjuden av en anledning.
Den går inte att kontrollera.
Jag föredrar kaos.
I tusentals år har du gett hjältarna övertaget.
Vi upprätthöll balansen tillsammans!
Det är min tur nu.
Rafal…
Jag dikterar villkoren.
Och världen kommer att bli annorlunda nu.
Vi kan samarbeta.
Ondskan samarbetar inte.
Ondskan delar inte med sig.
Och när jag är klar
slutar ondskan förlora.
Nej!
Åh, Rafal…
Många år senare, i ett fjärran land, inleddes en ny berättelse…
Det var en gång en flicka som hette Sophie.
Hon var orädd och underskön, hade en sällan skådad elegans,
och var ämnad att förändra världen.
Hör på nu.
För sista gången, lata, fåniga flickebarn.
Upp ur sängen, din bortklemade unge!
Sophie, jag vet att du hör mig.
Rädda mig, nån.
Ja ja! Jag är vaken. Slå inte in dörren.
Kliv upp inom fem minuter, då.
Och lägg inte en timme på håret.
Jag har åtminstone hår.
Lugna ner er, pojkar.
God morgon, kära familj.
Slösa inte med tomaterna, Sophie. Jag ska ha dem i grytan!
Du måste skämta.
Samtidigt, på andra sidan Gavaldon,
strax utanför stan, i en enkel stuga uppe på Graves Hill,
bodde en flicka som hette Agatha.
Jäklar.
Du är för bra på arga leken, Reaper.
Kan du komma hit, Aggie?
Jag tillagar gammelmormors kärleksdryck till änkan Grunfeld. Det fattas nåt.
-Odört. -Så klart.
Agatha visste inte om hennes mamma verkligen var häxa,
eftersom dryckerna aldrig fungerade.
Men mamman satte allt sitt hopp till Agatha,
då hon visste att dottern hade det som krävdes av en riktig häxa.
Den känslan delade hon med Agathas jämnåriga.
Häxa!
-Bränn henne! -Häxa!
Hej på er, mina skogsvänner.
-Knäppgökar! -Missfoster!
-Jag hatar byn. -Jag hatar byn.
Lyckligtvis hade de varandra.
En vänskap mellan två så olika flickor verkade osannolik,
men de hade ett speciellt band…
Vad äckligt!
…som knöts i en tidig ålder.
Det knöts genom Sophies mors död. Hon var den som älskade Sophie allra mest…
Glöm aldrig hur speciell du är.
Du kommer att förändra världen en dag.
Och leva lyckligt i alla dina dagar.
Men hennes död gav henne en vän som älskade henne ännu mer.
-Vem är det? -Jag gjorde den här till dig.
Jag beklagar sorgen.
Det var under byns önsketräd
som de knöt bandet som de visste skulle hålla ett helt liv.
Alltså, för hundrade gången: nej.
Vi behöver inte göra om dig helt.
Det räcker med en ögonmask och en pimpstensskrubb för porerna.
Tjena, fuling!
-Ska du inte svara? -Inte hon. Du.
Du har förhäxat Eric.
-Vem är Eric? -Vet inte.
-Vi har gått i samma klass i åtta år! -Du hade en konstig blick.
-Nu kliar det överallt. -Det låter som hygienproblem.
-Allvarligt. Typ löss? -Håll käften!
Ni tror att ni är bättre än vi, men ni är bara dryga svin.
Missfoster.
Och jag är Eric.
-Jag tror att han gillar dig. -Vem då? Eric?
Känner vi en Eric?
Jag måste till mrs Fisher och fixa odört till mamma.
Och jag ska ha dagliljor.
-Vi ses hos Deauville. -Vänta, jag…
Okej.
Visst.
Häxa.
Hon är en häxa.
Hej.
Hej på dig, sötnos.
Gillar du det?
Du är hon som bor på kyrkogården.
Vi bor vid kyrkogården, ja.
Vet du, alla här säger att du är en häxa.
Vet du vad vi gjorde med häxor i Gavaldon förut?
Vi brände dem.
Ha en bra dag, kompis.
Vi vill inte ha häxor här.
Hör du det?
Ni är ett hot mot alla anständiga människor här.
Jag tvivlar på att det finns anständiga människor här.
-Är du okej? -Ja. Visst.
Nu går vi.
Vi kollar om Deauville har fått in nåt nytt.
Måste du inte gå hem?
Vi kollar om hon har nåt bra.
DEAUVILLES BOKAFFÄR
Mina favoritläsare!
Vad bra att ni kom. Vi fick en stor leverans igår.
-Några spökhistorier? -Ja, en del.
Några nya sagor?
Inget som du inte redan läst otaliga gånger, Sophie.
Men jag hittade några spännande gamla upplagor.
Kika lite i lådan.
Funderar du aldrig på att ta dig ut ur din bekvämlighetszon?
Och kanske läsa nåt annat än barnböcker?
Som Homunculus blod?
Det är bra, tack.
Jag föredrar Askungen.
Titta på klänningarna.
Du hittade den.
Titta på relieftrycket.
Vem är SGO?
Inte vem, utan vad. Skolan för gott och ont.
Känner du inte till den?
-Var ligger den? -Det vet ingen.
En annan tid i en annan värld.
Men enligt legenden är det där historien bakom varje saga får sin början.
Skolan för gott lär upp hjältarna.
Skolan för ont lär upp skurkarna.
-Så sägs det. -På dårhusen, menar du.
Var inte så säker på det.
För 20 år sen togs en flicka vid namn Leonora från vår by
under en blodröd himmel.
Många tror att skolan ville ha henne.
Vad hände med henne?
Det vet ingen.
Hon hördes aldrig av igen.
Då slapp hon den här stan i alla fall. Tar de emot nya elever?
Du skojar väl?
Ja.
"Bästa Skolan för gott och ont,
som blivande prinsessa önskar jag bli antagen till er förnäma läroanstalt.
Jag har flera egenskaper som gör mig till en utmärkt kandidat.
Redan i unga år visste jag att jag var ämnad att förändra världen."
Sophie var beredd att göra allt för att slippa sin tillvaro…
Snälla, var på riktigt.
…och lade alla sina framtidsförhoppningar
i önsketrädets händer.
-Jag hatar min styvmor! -Va?
Hon tvingar mig att sluta i skolan och ta jobb på fabriken.
Då slutar jag också. Finns det jobb åt mig?
Och sen då? Ska vi ruttna bort här som alla andra?
Mamma sa att jag var ämnad för nåt viktigt. Nåt betydelsefullt.
Jag tänker ge mig av ikväll.
Vänta nu. Du har aldrig varit utanför Gavaldon.
Du vet inte vad som väntar där ute. Det gör ingen av oss.
Det är just det.
Inget kan hända när jag är fast här.
Jag vägrar nöja mig med ett vanligt liv.
Du, förresten…
Minns du?
Jag hittade den på vinden förra veckan.
Där ser du. Du har redan gjort nåt betydelsefullt.
När du blev min vän.
Snälla, jag klarar inte av den här stan utan dig.
Jag kan förklara för dina föräldrar hur orättvist det är.
Jag kan kalla dig drottning Sophie av Gavaldon.
Du kan till och med få göra om mig.
Bara du inte ger dig av.
-Okej. -Lovar du?
Jag lovar.
Tack!
"Drottning Sophie av Gavaldon."
Det var där och då Sophie bestämde sig för
att sluta förlita sig på magi för att få en bättre tillvaro.
Det var dags för henne att ta kommandot.
Även om det innebar att hon bröt sitt löfte till sin enda vän.
Förlåt, Aggie.
Men en del önskningar är så starka att de inte går att ångra.
DU LÄMNAR GAVALDON
-Du tänkte sticka i alla fall! -Förlåt.
Vad var det?
Himlen är röd. Nu händer det.
Sophie.
Vi måste härifrån.
-Det här är det jag önskade. -Va?
Sophie!
Vänta!
Jag kommer!
Ajöss, Gavaldon!
Farväl, medelmåttighet!
Hej då, noll ambition!
Aggie, nej!
Släpp mig!
Nej! Jag släpper dig aldrig!
Nej.
Aggie, det där var nåt bra.
Förlåt, men jag kunde inte ta risken. Inget hemskt får hända dig.
Nej.
Herregud!
Aggie, det här är bra.
-Nej, det är det inte! -Det är ingen fara.
Där är det! Det finns på riktigt. Jag hade rätt!
Aggie, titta! Det måste vara Skolan för gott.
Vad fint det är.
Men då är det där…
Herregud. Den andra.
-Jag har drömt om det här. -Det har inte jag!
Vi måste tillbaka hem. Mamma klarar sig inte utan mig.
Den flyger säkert hem dig när den släppt av mig.
Båda måste tillbaka!
Nej, Aggie!
Nej! Jag skulle till de goda, inte hon!
Nej, vänd tillbaka! Snälla! Du förstår inte! Jag är god…
Toppen. Fågeln åt upp min tröja.
Oj. Får jag röra vid ditt hår?
Häxor brukar inte ha prinsesshår.
Det luktar säkert som tårta.
Jag älskar tårta.
-Jag är ingen häxa! -Vart ska du?
Kom igen!
Hjälp mig!
Rätta in dig i ledet.
-Ursäkta. -Passa dig, miffo.
Hallå! Nej!
Ni måste lyssna på mig. Jag ska inte vara här. Jag är god!
Gud, jag hatar inflyttningsdagen.
Jag ska bli prinsessa, inte skurk!
Nej!
Dödade hon en älva?
Va?
Kära nån.
-Har du hamnat fel? -Vilken underdrift.
Hur tar jag mig ut?
-Vad fan är det för nåt? -Det ser ut som en häxa.
Ett troll, tror jag.
En demon.
Med puckelrygg?
Det har jag inte alls.
Gå till en skräddare, då.
Hur tar jag mig till den andra skolan?
Lukten avslöjade det.
Det är en Aldrig.
Lyssna på mig. Jag måste hitta min vän.
Strunt samma. Älvorna tar hand om det.
Kom, flickor.
Va? Jag ska gå.
Nej, jag måste…
Sluta med det där!
Vad ska ni…
Nej, släpp mig!
Låt mig vara!
Jag igen. Hit med kardan.
Den är renare än min hand. Tro mig.
-Jag heter Hort. -Hort?
Det låter som nåt man hostar upp.
Det är det snällaste nån har sagt.
Knäppis.
Ursäkta mig.
Du verkar bestämma här. Jag hamnade fel.
Så olyckligt. Och osannolikt.
Backa. Ditt namn?
-Nej, låt mig gissa. -Du vet det inte.
Sophie.
Av Gavaldon.
Hade jag rätt?
-Det har jag jämt. -Nåt blev fel.
-Jag… -Är du läsaren?
Undrar du om jag läser?
Nej. Det händer emellanåt att en lyckligt lottad utomstående
antas till denna vördade institution.
Vi kallar dem läsare,
eftersom de bara får läsa om alla storslagna äventyr som inleds här.
Nu får du ursäkta mig.
Jag har färsk ondska att se till.
Nu kör vi!
Lystring!
Lystring, framtidens ondska!
Om ni öppnar era ynkliga blodsprängda ögon,
så finns era sovsalar och scheman runtom salen.
Se till att lägga båda på minnet.
Gör mig stolt.
Herregud.
Rör mig aldrig igen.
Okej!
Älvor ska ju vara snälla.
Ära hans namn
Jag måste vara i helvetet.
Ja, nog är det helvetet.
Vad…
-Det var som… -Hejsan.
Du har visst hittat Praktsalen.
Bra där, Agatha från Gavaldon.
Jag föreslår att du snyggar till dig lite innan samlingen. Eller mycket.
Hur vet du vad jag heter?
Jag har väntat på dig.
Jag är professor Dovey.
Jag ska hjälpa dig på alla sätt jag kan.
Vad bra. Det var Sophie som ville hit.
-En Aldrig? Nej. -En vadå?
Din vän är en Aldrig. Du är en Alltid.
För vi tror att vi kan vara lyckliga för alltid.
Aldrig tror inte det.
En skola för onda. En skola för goda.
-Onda… -Okej, jag fattar.
Men det måste ha skett ett misstag.
Se på mig.
Kära du,
ens godhet mäts inte enbart med ens utseende.
Det handlar om vad man gör.
Du är här, så du måste ha starka krafter.
Det har jag inte.
Då måste du nog bara lära dig att använda dem.
Känna dem. Magi är känsloladdat.
Ju starkare känslor, desto kraftfullare magi.
Känner man starkt nog,
kan man göra vad som helst.
Till dig.
-Hur gjorde du? -Jag sa ju det.
-Okej. -Ja.
Tack för uppvisningen.
Ha det så kul med dina trick.
Jag måste leta reda på min vän och ta mig hem.
Stanna!
Om det verkligen har skett ett misstag,
så kan du lita på att nån får sota för det.
Bokstavligen.
Vi kan väl låta det bero tills vi hittar en lösning. Okej?
Dessutom finns det ingen återvändo.
Va?
Nu vet jag! Vi tar på dig din rustning!
Ja.
Ja! Titta bara!
Låt mig gissa. Du gillar inte rosa.
Inga problem.
Det finns även rosenrött, fuchsia, blekrött,
vattenmelon och hibiskus.
Så många färger!
Jag älskar mitt jobb.
-Sophie! -Aggie!
-Hörru! -Hörru!
Har du fått en klänning?
Sätt dig och håll tyst, läsare!
-Vänta. -Kom nu.
Ja ja!
Stanna där!
Tjena.
Jag igen.
Herregud.
Pappa sa åt mig att inte prata med läsare. Det ger otur.
Du har säkert läst om min pappa, kapten Krok.
Han har ett grymt skepp.
Vill du smaka? Den är rutten och fin.
Stil och skönhet först.
-Som du vill, Clarissa. -Då är vi överens.
Välkomna, förstaårselever!
Jag är professor Dovey,
föreståndare på Skolan för gott.
Alltid! Alltid!
Och jag är lady Lesso, föreståndare för Skolan för ont.
Dö! Dö!
-Finns det inga pojkar i Skolan för gott? -Jodå.
Det är vämjeligt.
Som traditionen påbjuder ska nu förra årets vinnarskola…
Vi igen. Tänka sig!
-Ja, tänka sig. -…roa oss alla
med en uppvisning av sin chevalereska talang.
Mina herrar!
Vilka nollor.
Jisses.
Visst är de underbara?
Om ni pojkar har dansat färdigt, kan vi ta en riktig fajt.
Åh, nej.
Vad sägs?
Vem är det?
Det är Tedros!
Hans pappa var kung, så han får glänsa lite extra.
Vet ni vad? Jag gör det enkelt för er.
Attack!
Ja!
Är det så märkvärdigt att äga ett runt bord?
Är fadern kung Arthur?
Gäsp.
Wow.
Bra jobbat.
Vi får väl se hur du klarar en riktig fajt.
Förbered dig på att dö.
På honom!
Ge dig nu.
Vi kan lika gärna göra det ordentligt.
Lägg av! Det var en foul!
Han har ju ett magiskt svärd!
Vad orättvist!
Det är Excalibur.
Allvarligt?
Jag vet. Så elakt av mig.
Förbannat.
Vad snällt av dig att förlora igen.
Bravo!
Vilket hjältemod!
Jag…
-Ursäkta mig. Jag tror att… -…jag inte hör hemma här? Jag vet.
Jag vill ändå inte ha din ros. Förresten så ser normala tjejer ur så här.
Den var ämnad för mig.
Normala tjejen.
Det är ledigt bredvid mig, Teddy.
Du vet faktiskt inte vad jag tänkte säga, men bra försök.
Vad doftade han?
Ego.
I våra två skolor ska vi råda bot på alla tvivel
och göra era själar så renodlade som möjligt.
Renodlad godhet.
Eller renodlad ondska.
Framtida hjältar och skurkar,
ni har blivit utvalda
till att skydda och upprätthålla balansen mellan gott och ont.
För om den balansen nånsin rubbas…
Måste vi verkligen gå in på det just nu?
Det är deras första dag.
Nu ska vi inte göra dem modfällda.
Jag är säker på att den här årskullen kommer att göra utmärkt ifrån sig.
Precis som era föräldrar på sin tid är ni här
för att sagovärlden behöver hjältar och skurkar
som kan lära folket i världen utanför att hitta sin väg framåt.
Följ reglerna, studera flitigt
och kom ihåg att berättaren bara ger de allra främsta eleverna egna äventyr.
Men tänk om man hamnat i fel skola!
Eller om det skett ett misstag och man borde skickas hem?
Det sker inga misstag på Skolan för gott och ont,
så ha en trevlig termin.
Alla elever ska nu inställa sig i sina sovsalar.
Perfekt.
Onda och goda delar inte rum.
Reena, be älvorna hämta mina väskor.
Jag ska flytta.
Det blir så tomt utan dig.
Slå inte sönder nåt.
Sov så gott, Aldrig.
Hallå!
Nej, ni förstår inte! Jag måste hitta min vän.
-Klart att vi får dras med henne. -Får jag gissa?
Du heter Belle, va? Eller Anastasia eller Sockergryn?
Jag heter faktiskt Sophie.
Så ni uppför er.
Välkommen till rum 66.
Jag är Dot, dotter till Robert de Rainault.
-Robert… -Men hallå.
Sheriffen av Nottingham.
Det gör inget. Så känd är han inte.
Nej. Vem har hört talas om Robin Hood?
Lär dig lite historia, gullet.
Det där är i alla fall Anadil.
Solstrålen här heter Hester.
Du kan sova bredvid mig.
Du har ett lustigt namn för en skurk.
Lägg av.
-Hon är ingen skurk. -Självklart inte!
Se på mig.
Ser jag ut som en häxa, ett troll eller en äcklig gammal hagga?
Den där haggan är min mamma.
Okej, titta inte ner, Agatha.
Bara en Amor-staty. Larvigt.
Skärp dig nu.
Skärp dig. Du fixar det.
Hej.
Elever får inte vara här ute.
Räkna med ett straff!
Det här är värre än Gavaldon.
Okej, vad är det som är så viktigt att vi måste komma ända upp hit?
Jag bär högklackat.
Det gäller läsarna
och deras ihärdiga påpekanden om att de hamnat fel.
Det är nåt som känns fel.
Det enda som känns fel är rektorns beslut att ta hit dem.
Tänk om han gjorde fel?
Tänk om båda hamnade i fel skola och nåt hemskt händer?
Han medger det aldrig.
Han skulle skylla allt på oss, och du vet hur det slutar.
Det var inget misstag. Och du borde vara nöjd.
Jag får dras med ännu en underpresterande elev.
Sophie av Gavaldon.
Va? Nej. Vad menar du?
Snälla du. Vi onda har inte vunnit nåt på över 200 år.
Det har varit nära ibland.
Nära räknas inte!
Jag får driva på mina elever hårdare,
för när ondskan inte är lika mäktig som godheten är världen i obalans.
Nu får du ursäkta.
Jag har mycket att göra.
Lesso!
Håll dig borta från Sophie, din lilla häxa.
Hon har ett öde som väntar.
Hon är min nu.
Var är du, Sophie?
Din mamma är väl vacker på insidan…
Jag måste få byta skola. Jag är god!
-Du döljer bara din ondska. -Jag är inte ond!
Det går att lösa vetenskapligt.
Om hon är god tar älvorna emot henne när hon faller.
Om hon krossas mot klipporna och dör en ohygglig död är hon ond.
Det andra. Ta det andra!
Men hon är ond. Hon vet det bara inte än.
Nej, jag är god!
Hon gnäller som en Alltid.
Luktar som en Alltid. Har hår som en Alltid.
Eller hade.
Hörru!
Rör inte håret!
Letar du efter bevis? Ta en titt i spegeln.
Din hagga!
Jag sa ju det. Helt klart ond.
Sophie!
Aggie!
Aggie, hej.
-Kom. -Vart ska vi?
Bort härifrån.
-Bra. -Nej.
Det är nåt som är ute efter dig.
Jag såg det.
Det här måste få ett slut nu.
Nej! Det är inte värt det!
Kom.
Agathas plan var enkel.
Hitta rektorn och vädja direkt till honom om att få lämna skolan.
Det var bara ett problem.
Hur tar vi oss in?
Han gick definitivt hit. Jag såg honom.
Hallå! Släpp in oss!
Toppen.
Nu är vi fast här.
Skulle de vara beredda på det som väntade i skuggorna?
Agatha ropade ut i mörkret.
Hallå?
Men det kom inget svar.
Vem är det?
Sophie upptäckte att väggarna var fyllda med böcker,
med berättelser från hela världen.
Vi kan höra dig berätta, knäppskalle.
Om du vill skrämmas, så funkar det inte.
Flickorna hörde ett skrapande ljud och rörde sig försiktigt mot det.
Du skämtar.
Var det bara en dum penna?
Sophie, vänta!
Bort med tassarna!
Inga elever har tagit sig hit förut.
Jag visste att ni var speciella.
Berättaren började skriva er berättelse redan innan ni kom.
Därför förstår jag inte riktigt varför ni så gärna vill härifrån.
Hon vill härifrån. Inte jag.
Sophie, jag måste ta dig härifrån.
Jag kan försäkra er om att ni är i säkerhet här.
Vi skyddar alltid våra läsare.
Jaså? Vad var det i så fall för blodstorn som var besatt av Sophie?
Här finns så många andar och besvärjelser att det är svårt att ha koll.
Jag tror att hon är i fara.
Så vi kan inte bara ruttna bort här medan ni lär oss vara med i fåniga sagor.
Våra elever genomlever verkliga händelser som förändrar världen.
Sen blir händelserna berättelser som förändrar världen.
Menar du att Snövit,
Askungen och Jack med bönstjälken fanns på riktigt?
Ja, precis som Herkules,
Sinbad,
El Cid
och alla andra som har bekämpat ondskans krafter.
Vi ska lära er hur ni kan nå era öden.
Det är precis vad jag vill, men jag hamnade i fel skola.
Jag ska gå i Skolan för gott. Du begick ett misstag.
Rektorn.
Kanske det, men då måste du bevisa det.
Varför det?
När berättaren väl har skrivit ner nåt,
är det bara hon som kan ändra på det.
Det här är ju löjligt.
Hur kan en penna ha en egen åsikt?
Det har den.
Och det finns bara ett sätt.
Vad är det enda de onda aldrig kan få, och de goda inte klarar sig utan?
Jag vet. Hyfs.
Ett slott.
Fantastiskt hår. En häst.
Sann kärlek.
Och kärlek brukar uttryckas med en kyss.
Menar du alltså…
Det här är inte klokt.
Om Sophie kysser sin sanna kärlek,
bevisar det för Gåsis att du hade fel om oss?
Om nån från Skolan för ont får den sanna kärlekens kyss
förändras allt.
-Får jag stanna och byta skola då? -Sophie?
Det är allt jag drömt om. Jag vill inte tillbaka till mitt gamla liv.
Det här är min enda chans.
Snälla, låt mig göra det här.
-Jag ska fundera på det. -Utmärkt.
Jaha… Nån får visst leta reda på en prins att kyssa.
Men kom ihåg, kära läsare, att kyssar alltid har sitt pris.
Vad betyder det?
God morgon, raringar! Upp och hoppa!
Terminens första evenemang, Alltid-balen, är bara två veckor bort
och ni har mycket att lära.
-God morgon. -God morgon.
God morgon, Agatha.
Vakna, uslingar!
SOPHIES KYSSKANDIDATER
-Vem är det? Med mörkt hår. -Tristan.
Jag fick hans ros. Hoppas att han bjuder mig på balen.
Om man inte blir bjuden får man underkänt.
Och det vill man inte.
-Efter tre gånger blir man relegerad. -Åker man ut?
Nej.
De förvandlar en till nåt annat.
Som en talande tekanna eller en mus, eller nåt ännu värre.
Vadå, för alltid? Va?
Förfula er!
Varför måste vi vara fula?
Hort! Vakna!
För att det får småbarn att gråta.
Fel.
Det är en bonus.
Varför ska man vara motbjudande?
Det undrar jag också.
Om man struntar i sitt utseende
tvingas man att använda sitt intellekt.
Fulhet är lika med frihet!
Jag tappade en tand.
Det är äckligt, men jag bryr mig inte.
Det är makt!
FÖRFULNING
Då så, flickor.
Jag är professor Anemone.
Jag ska visa er hur man blir en mäktig kvinna
med hjälp av skönhet.
En kvinnas leende är hennes svärd
i kampen om livet och den sanna kärleken.
Så ta fram era speglar
och hugg till!
-Ljuvligt, Reena. -Tack, professorn.
Underskönt, Beatrix.
Ursäkta, men det här känns helt fel.
Ska ett leende göra oss starka?
Leendet är ett krav för att få godkänt på den här kursen.
Visa mig ditt leende om du inte vill få underkänt.
Mitt leende?
Det känns farligt.
Vad är det där?
Underkänt, läsare.
För att jag är dålig på att le?
Japp.
Nu sätter vi igång.
Nu intar vi våra drycker
och ser hur fula och mäktiga vi kan bli.
Läsaren.
Du börjar.
Nej. Jag vill inte bli ful. Det är inte jag.
Inte än, nej. Hort!
Ja, professor Manley.
Förlåt i förväg.
Men jag kommer att tycka att du är vacker ändå.
Du heter Agatha, va?
-Hej. -Stör jag om jag sätter mig?
-Nej. -Vad bra.
Det är lugnt.
Jag heter Gregor.
Gregor Charming.
Charmprinsens son. Jag ska försöka att inte charma dig.
-Agatha. -Du vill inte vara här, va?
Inte jag heller.
-Inte? -Jag är inte prinsmaterial.
Det är inte den jag är.
Jag skulle hellre öppna en egen matbutik.
-På riktigt? -Ja.
Jag älskar mat, men inte kött. Jag står inte ut med att se blod.
Det var därför jag fick underkänt idag i duellen.
Fick du underkänt för en skråma?
Inte direkt.
Jag såg blodet och svimmade i rustningen.
Jag var uppe på en kulle
och började rulla nedåt.
Jag slog ner alla i min väg.
En matbutik vore bättre.
Du borde göra det du blir glad av.
Gregor, kan du ursäkta mig?
-Visst. Vi ses. -Tack.
-Har du blivit attackerad? -Ja.
Av grodyngel.
På förfulningslektionen.
Jag fick underkänt i skönhet.
Vad var uppgiften?
Att le.
Att le?
Glöm det. Jag har hittat en prins åt dig.
Jag har redan hittat min sanna kärlek. Tedros.
Det klickade mellan oss från början.
Vi passar ihop rent estetiskt.
-Han är redan upptagen av Beatrix. -Tycker du att hon är sötare?
Vi behöver nån som är tillgänglig nu.
Det måste vara sann kärlek.
En kyss är en kyss.
Jaså, minsann?
Där ser du. Inget hände. Det måste vara sann kärlek.
-För min del går det bra ändå. -Vad gulligt av dig.
Ge honom det här och berätta hur god jag är.
Och var inte konstig.
Du vet vad jag menar. Prata inte om din katt.
-Okej, då. -Okej.
Väck hans intresse, så sköter jag resten.
Försvinn!
Vem är du?
Gnomen i Blå skogen.
Jag trodde att gnomer var korta.
Och jag trodde att prinsessor var trevliga.
Välkomna, allihop! Samlas här!
Skriv upp er på listan, så att jag vet vilka som kolade.
Hallå. Normala tjejen. Hur går det med tankeläsningen?
Visst, ja. Förlåt. Det var…
Jag blev så överväldigad av allt.
Ja. Man blir lätt det här.
Men jag har aldrig sett en prinsessa med en sån attityd. Imponerande.
Brukade alla le och smickra in sig?
Ja, och det är otroligt tråkigt, så tack för att du inte är tråkig.
Jag är faktiskt ganska tråkig. Den enda som inte håller med är min katt.
Nej, alltså…
Det sägs att katter är bra människokännare.
-Jaså? -Snart, så.
För nu har jag sagt det.
Jag är ganska berömd här.
Den främsta sagoprinsen och så.
När du blir kung
får de skaffa fram en större krona om den ska passa ditt uppblåsta huvud.
Schyst.
Till dig.
-Jaså? -Inte från mig.
Från min vän Sophie.
Häxan med det vackra håret?
Hon är ingen häxa. Hon hamnade i fel skola.
Sånt händer inte, normala tjejen. Hon lurar dig.
Den här gången hände det.
Tro mig. Hon är definitivt prinsessa.
Jag heter Agatha, förresten.
Agatha.
Mycket bättre.
För du är inte normal.
-På ett bra sätt. -Då så, allihop! Samlas här!
Nu fimpar vi pladdret.
Jag heter Yuba och jag är skolans expert på överlevnad i skogen.
Jag har bott i skogen i hundratals år och aldrig dött.
Eller…
…inte vad jag minns, i alla fall.
Bara lite gnom-humor.
Nu sätter vi fart.
Okej, vi öppnar dörrarna.
Seså.
Öppna.
Öppna den förbenade dörren!
Tackar.
Följ med mig!
Man överlever inga äventyr alls om man inte kan överleva i skogen.
Blå skogen förbereder er elever på farorna ni kommer att möta.
Hej.
Vad har hänt med din panna?
Jag fick underkänt på ridning i morse.
Jag har inte så bra hand med hästar.
Jag behöver nog glasögon.
Matbutiken lockar allt mer.
Håll dig borta från Tedros.
Han är min.
Hoppsan.
Hej på dig.
Kom nu.
Ett fält med vackra blommor,
men som vi har lärt oss av sagorna,
kan vackra saker vara dödliga.
Uppkäftiga planta…
En sån bukett vill man inte fånga på ett bröllop.
Gnom-humor.
Okej.
Ingen fara, Gregor.
Den når dig inte.
Jag hatar det här stället.
Raska på nu!
Det här är Yubas favoritdel av skogen.
Pumpadungen.
Välvilligt om dagen,
men om natten en skräckvärld där liefåglarna jagar en,
dricker ens blod
och plundrar en på armar och ben.
Liefåglar? Vad är det?
En sån där.
Det är en fågelskrämma.
Och det förut var bara blommor.
Kom ihåg: Bara den bästa ondskan kan förställa sig som godhet.
-Jag måste härifrån! -Nej.
Släpp mig!
Stanna!
Du har redan blivit underkänd två gånger! Gregor!
Du vet inte vad de gör!
-Kom tillbaka! -Jag klarar mig!
Hjälp mig!
Agatha!
Gregor?
Alla skurkar har en talang som kan förädlas till ett mäktigt vapen
för att besegra ens nemesis.
Vad är en nemesis?
Din ärkefiende.
Berättelsen tar inte slut förrän en av er tillintetgörs.
Nu vill jag att ni bländar mig
med det ni ser som era unika talanger.
Hort, du börjar.
Jag har jobbat en del på mina varulvskrafter.
Titta här.
Ja ja.
När jag behöver en tanig varulv med ett hårstrå hör jag av mig.
Sätt dig.
Dot? Snälla, säg att du kan bättre.
Titta.
Är den förgiftad?
Det kan den vara.
Det slår ett ynka hårstrå.
Vi kan jobba på det.
Sophie.
Om man är god kan man kalla till sig skogens djur.
-Jag har gjort det med ekorrar. -Herregud, ge dig.
Kalla till dig ett stup och hoppa.
Hitta nån mer med mammakomplex att leka med.
Prata inte om min mamma.
Du vet inget om henne!
Hon gjorde ett bra jobb med att göra dig till en blådåre.
Du är vedervärdig, ditt missfoster.
Liksom allt du står för.
Det bevisar bara att jag hamnade i fel skola.
Vill du bort härifrån, sessan?
Den här blådårens unika talang
bistår gärna med ett permanent avlägsnande.
Underbart.
Sophie, se upp!
Akta dig, läsaren. Hon närmar sig.
Använd din talang.
Jag vet inte vad det är!
Dina ekorrvänner, Sophie! Kalla på dem!
Hjälp mig! Hjälp!
De är visst inte heller så förtjusta i dig.
Stackars lilla sessan.
Snart slipper du eländet.
Hon dödar henne!
Nej!
Sophie, du får inte döda nån förrän efter examensdagen.
Stoppa dem.
Sluta!
Herregud.
Rafal.
Du klarar dig strålande…
…Sophie.
Flytta på dig!
Hester!
Såja. Ingen fara.
Du klarar dig. Andas.
Såja. Allt blir bra.
-Vem var det? Vem är Rafal? -Säg inte hans namn.
-Säg det inte till nån. -Vem är han? Hur känner han mig?
Han är rektorns bror.
Han var den mäktigaste av alla på skolan.
Vi har inte besegrat de goda sen han försvann.
Dina krafter har väckt hans intresse.
Jag visste inte ens om dem. Jag vill inte…
Sluta gnälla!
Det du precis gjorde bevisar att du är där du hör hemma.
Det handlar inte om vad vi är, utan vad vi gör, Sophie.
Gå nu.
Säg inget till nån.
Berätta genast för mig om Rafal besöker dig igen.
Seså.
Om hon är den utvalda, Rafal…
…ska jag göra allt för att överlämna henne till dig.
Min älskade.
Nej. Vi hatar naturligtvis inte.
De onda hatar.
De goda älskar.
De onda attackerar.
De goda försvarar.
Chinen, när får de goda attackera?
Aldrig. Vi får bara försvara.
Om vi attackerar först, visar det att vi inte längre är goda.
Exakt.
Vad gjorde ni med honom?
Ursäkta?
Gregor fick underkänt tre gånger och försvann, skrikande i plågor.
Vad förvandlades han till?
Skolans regler måste följas. Utan undantag.
Mina damer, som jag sa:
De onda har många vapen, men vi…
Vi har djur.
Djur på land, djur i vatten.
Därför vill jag presentera…
…önskefiskar, våra glimmande undervattensvänner
som förstår oss och våra djupaste önskningar.
För att de var elever här förut?
Det räcker nu.
Alla förtjänar inte en egen saga.
Så här kan de bidra till nån annans lyckliga slut.
Om era önskningar är starka nog, kanske de förverkligar dem.
Vem vill börja?
Jag!
Kiko.
Det är Tristan! Han älskar mig.
Låt mig prova.
Ur vägen, Kiko. Flytta på dig!
Tedros.
Vi är perfekta ihop.
Alltid-balen.
Många av er kanske får sin första kyss där nästa vecka!
Agatha.
Din tur.
En önskan?
Det ditt hjärta önskar mest av allt.
Jag önskar få komma hem. Att vi alla får komma hem.
Vad gör du?
Vad händer?
Det räcker nu, Agatha. Sluta.
Jag sitter fast!
Backa!
Det är 100 år sen jag blev underkänd. Jag har uppfyllt önskningar i 100 år.
Du var den första som önskade mig fri, så jag får komma hem.
Tack.
Spring!
Agatha, gå därifrån!
Res på dig!
Gregor?
Hej, Gregor.
-Nej! Backa undan! -Gregor!
Jag vet inte om jag kan hjälpa dig eller inte.
Men jag gör det om jag kan.
Jag kommer!
Oroa dig inte, Agatha!
Är du okej?
Herregud!
Vad har du gjort? Det var min vän.
Den skulle döda dig! Jag räddade dig!
-Din idiot, du dödade honom! -Nej! Tedros räddade dig ju!
Gå till era sovsalar!
Vi ställer in resten av lektionerna. Och du följer med mig.
Sätt fart!
Gregor, förlåt mig.
-Agatha! -Sluta!
Ska det där föreställa godhet?
Att förgöra en vänlig person för att han inte klarar era orimliga förväntningar?
Vad är det goda i det?
Alla har sin roll här. Du kommer att förstå tids nog.
Nej.
För jag hör inte hemma här.
Vad är det du inte förstår?
En gång i tiden var godheten äkta och sann.
Nu lever vi i en tid av självcentrerad perfektionism,
men du använde din önskan för att rädda den stackars flickan.
Minns du att jag sa att magi är känsloladdat?
Empati är den starkaste känslan av alla.
Din passion visar att du
är exakt där du hör hemma.
Du är den första riktiga prinsessan på den här skolan
på väldigt, väldigt länge.
-Vi måste prata. -Vi måste prata.
-Fick Tedros brevet? -Ja, men det är nåt hemskt som pågår.
Jag vet.
Jag fick besök av en bisvärm som är den ondaste mannen i världen.
Nån som heter Rafal.
Det var honom jag såg. Vi måste ta oss härifrån nu.
Vänta. Vad sa Tedros?
Att din vän har en rejäl högerkrok.
Åh, nej. Vad har hänt med ditt öga?
Fråga din vän.
Slog du honom?
-Varför det? -Jag hade mage att rädda hennes liv.
Möt mig där ute när du är klar med det du ska göra.
Hemskt ledsen.
Hon kan vara lynnig… Och våldsam, tydligen.
Sophie, va?
Ja.
Du skriver fina brev.
Det var enda sättet att nå dig.
De håller oss så åtskilda.
Det är nog bäst att skilja gott och ont åt. Mindre stökigt.
Såvida man inte har oturen att hamna i fel skola.
Hon hamnade inte i fel skola,
men hon ska definitivt inte stå och prata med prinsar.
-Nej! -Du behöver inte släpa iväg…
Tedros, jag gjorde inget!
Hörru.
Hon är ond, Teddy. Låt dem sköta det där.
Vart för ni mig?
-Svåra kval-salen. -Va?
Nej! Jag har inte gjort nåt så dumt!
Det är just därför du är här.
Du, du, du…
Rafal har valt dig framför alla andra.
Du kan vara räddaren skolan väntat på.
Men nej.
Du slösar bort din tid på en fånig Alltid-prins.
Snälla, gör mig inte illa.
Du har fått en stor gåva, Sophie.
Jag tänker inte låta dig sabotera den.
Det är på tiden…
…att du visar vilken sida du står på.
Rafal vill bara ha nån som är ond på riktigt.
Det är uppenbart att din skönhet hindrar dig och andra
från att acceptera ditt rätta jag.
Nej!
Hörru, fårskallen. Stanna.
Vad har jag gjort nu?
Du bara stod där när en av jättehundarna drog iväg Sophie.
Jag räddar prinsessor, inte ondska. Okej?
-Vet du vilka som är onda? -Ja. Skolans namn avslöjar det.
Jag är god. Jag gjorde det jag skulle.
-Fundera på tanken med skolan. -Jag förstår den. Den är löjlig.
Den där onda stymfen du dödade…
Det var Gregor.
Nej. Då hade jag vetat det.
Men det gjorde du inte.
Är du säker?
Fråga Dovey, så får vi se om du verkligen känner igen ondska.
Tänk själv för en gångs skull,
så kanske du ser förbi skolans svartvita världsbild.
Det kan hända att du blir förvånad.
Varför blev det så här?
Det är ditt öde.
Rafal?
Du kan bli mer än du nånsin drömt om. Och när allt kommer omkring…
Glöm aldrig hur speciell du är.
Du kommer att förändra världen en dag.
Du är speciell, Sophie.
Men alla vägrar se det.
Du har varit ärlig, snäll och tålmodig. Har nån medgett att du är god?
Nej.
Jag är den enda du kan lita på.
Glöm deras regler.
Gör vad du vill, när du vill.
Och om de vägrar ge dig det som är ditt…
Ta det bara.
Rafals ord övertygade Sophie,
och hon bestämde sig för att göra allt som krävdes
för att få Tedros och den sanna kärlekens kyss.
Har du tappat nåt?
Eller letar du efter nån att golva?
Jag hittar inte Sophie. Jag vill kolla om hon är okej.
Hon skulle aldrig missa det här.
Det är en stor dag.
Båda skolorna får tillgång till sin magi.
Förresten, en del påstår att du är en häxa.
-Det är inget nytt. -Nej, men…
Jag tror inte det, bara så att du vet.
Jaså? Vad är jag, då?
Bra fråga.
För du liknar ingen annan jag träffat.
Jag… kan inte göra det här.
Vadå? Trilla?
Håll käften!
Sätt er, allihop.
Nu börjar vi.
För att få åtkomst till sin magi
måste man låsa upp sin fingerglöd.
När ni har bemästrat fingerglöden, blir den ovärderlig.
Jag längtar.
En del kan förvandla sig till djur med sin magi.
Jag vill förvandla mig till en katt och sova vid en spis.
Så varmt och skönt.
Ska vi börja?
Frukta inte, Alltid. Vi goda känner ingen smärta.
Aldrig…
Det kommer att göra ont.
Okej.
Bilda kö!
Så vackert.
Fingerglöden hjälper en att bli medveten om kraften man har inom sig.
Tack så mycket.
När fingret glöder
betyder det att ni upplever känslor som är starka nog för en besvärjelse.
Ju starkare känslor…
…desto kraftfullare magi.
Jag är väl inte sen?
Vad är det här?
Det här? Du gjorde mig en tjänst. Det var dags för en ny stil.
Om du kan aktivera mina krafter nu, så vore jag tacksam.
Tack.
Vapenvila?
Vem vill ha en ansiktsbehandling?
Sikta!
Skönhet är en heltidssyssla, vare sig man är ond eller god.
-Vi måste prata. -Om vadå?
-Jag har läget under kontroll. -Knappast.
Ska jag ta kärleksråd från nån som brukade göra skulpturer av slem?
Varför beter du dig så här?
För att jag har tröttnat på den patetiska Sophie.
Hon försvarade mig med en stekpanna.
Jag gillar mitt nya jag.
Vad är det med boken?
Tedros far valde sin fru Guinevere för hennes skönhets skull,
men hon bedrog honom med Lancelot.
Kung Arthur förlorade tronen och dog av ett brustet hjärta.
-Ska jag ta upp det på en dejt, menar du? -Förstår du inte?
Efter det som hände fadern,
lär Tedros inte falla för nån bara för att hon är snygg.
Vi måste bevisa för honom att du är god.
Inför alla, så att det inte går att förneka.
Okej.
Vad ska jag göra?
Hej.
Ursäkta. Jag vill inte störa.
Inget stör mig.
Då kanske jag bara ger tur.
Inbilla dig inget. Det hör till när man är prins.
Pilen sitter om man är godhjärtad.
Vad håller du på med?
Flickor kan göra allt pojkar gör.
Det har inget med det att göra. En Aldrig kan inte skjuta.
De är ju inte godhjärtade.
Som sagt: Jag är inte en Aldrig.
Okej, inte en Aldrig.
Håll in armbågen.
Spänn bågen och slappna av i handen.
Det underlättar om du fokuserar på måltavlan.
Kör hårt.
Jag tvivlade aldrig.
Vill du göra nåt?
Jag vet inte. Med vem då?
En prins som vill lära känna dig bättre.
Din tur.
Förrädare.
Jag mår illa.
Vad ser hon i honom?
Det är ett hån mot oss alla.
Det är inte rätt. Det måste sägas.
Det här är illa.
Hon är min.
Eller vår. Hon är en Aldrig!
Det är vidrigt!
Vi borde äta upp dem.
De har varit tillsammans hela dagen. Så tragiskt.
Förstår du att ingen vill se oss tillsammans?
Ja.
Om jag är ihop med en Aldrig utbryter det kaos på skolan.
Jag överlever.
Alla blir galna när jag går med dig på Alltid-balen.
Va?
-Teddy, lovar du? -Självklart.
Va?
Nej.
Du får inte gå med den lättklädda manslukerskan
istället för mig.
Gör nåt.
Ska du nånstans?
Ner i halsen på dig!
Sluta!
Varför diskuterar vi fortfarande det befängda…
Snälla ni!
Relationer mellan en Alltid och en Aldrig är strängt förbjudna.
-Tack. -Ja.
Onda och goda hör inte ihop. Det är motbjudande.
Ursäkta mig.
Jag ska utse Camelots nästa drottning. Det görs inte lättvindigt.
Sophie är god. Hon hamnade i fel skola.
Varför tror ni oss inte?
Inget kan komma i vägen för sann kärlek.
Det är ju sagornas regel nummer ett.
Om det verkligen är sann kärlek
är det givetvis avgörande.
Det finns bara ett sätt att säkerställa det.
En sagoprövning.
-Va? Nej! -Men sir…
Jag godtar det.
Ursäkta. Vad är en sagoprövning?
Ni ska gå in i Blå skogen från motsatta håll.
Ni måste besegra hoten som dyker upp och hitta varann före gryningen.
Hjälp utifrån är strängt förbjudet.
Sophie, vi klarar det. Vi är starka nog för att skydda varann.
-Vi klarar det. -Va?
De kommer att dö, båda två!
Prövningen inleds…
…vid solnedgången.
Tedros av Camelot.
Sophie av Gavaldon.
En sagoprövning bör tas på allvar.
Dödsfaror lurar bortanför skolans portar.
Vill ni fortsätta?
Ja.
Definitivt.
Om ni vill ge upp,
kan ni släppa den röda näsduken till marken. Då förs ni i säkerhet.
Låt prövningen börja.
Tedros!
Hallå? Här är jag!
Jag är redo att bli räddad!
Blommor. Vad fina.
Jag håller mig nära dem.
Hej, mina vänner.
Vi är alla så vackra.
Det är jag.
Hjälp!
Tedros, hjälp!
Tedros!
Tedros, var är du?
Okej.
Pumpor är roliga.
Tedros, hjälp!
Tedros!
Sophie, kom igen! Fort!
Sophie!
-Sophie! -Okej.
Gå. Låt honom rädda dig och kyss honom, så att vi kommer härifrån. Skynda dig.
-Sophie! -Tedros!
Tedros! Äntligen!
Sophie, ta Excalibur.
Hjälp honom!
Sophie! Kasta hit mitt svärd!
Sophie, gör nåt!
Vad gör du här?
Du fuskade!
-Du tog med Agatha! -Nej!
-Jag följde efter henne. -Du visste att hon inte skulle hjälpa mig.
-Det är fel. -Och orättvist.
Alla vet att prinsen ska rädda prinsessan. Jag måste leva för att förändra världen.
-Jag som trodde att du var god. -Nej.
Nej!
Du…
Det här är ditt fel.
Jag försökte hjälpa dig!
Ni skulle båda ha dött om jag inte…
Lögnhals! Du visste hur det skulle gå.
Först stal du min skola och nu vill du stjäla min prins.
Hur kan du säga så? Jag är din bästa vän.
En prinsessa kan inte vara vän med en häxa.
-Var har du varit? -Hos Sophie, men hon är inlåst.
Ja, för att hon bröt mot reglerna. Det gjorde ni båda.
Varför hjälpte du henne? Trodde du inte att hon skulle klara det?
Du sa ju att du trodde att Sophie var god innerst inne.
Nej, jag tror inte att nån är god eller ond innerst inne.
Människor är invecklade, även om ni här inte låtsas om det.
Unga dam.
-Skolans regler måste… -Måste följas.
Du har sagt det, men vilken nytta gör reglerna
om ni inte gör nåt när den verkligt farliga ondskan är här?
Snälla du. Sophie är knappast farlig.
Inte Sophie. Rafal!
Vad sa du?
Rafal. Jag såg honom igen i skogen, men ingen av er har gjort nåt åt det.
Igen? Vad menar du?
Har du sett Rafal förut? Här?
Ja, som ett blodstorn. Jag talade om det för rektorn.
Och Sophie såg honom på en lektion.
Det gjorde lady Lesso också. Sa hon inte det?
Lesso. Det borde jag ha förstått.
Följ med mig. Vi ska gå till botten med det här.
Kom. Sätt fart!
Sophie?
Agatha bad mig ge dig det här. Jag…
Jag hoppas att du mår bättre snart.
"Kära Sophie, förlåt för det som hände i skogen.
Tanken var inte att såra dig.
Men vad det än är som pågår, så handlar det om mer än en kyss.
Jag såg Rafal i skogen.
Jag tror att det som sker är större än vi förstår.
Det är verklig ondska.
Vi måste hålla ihop och bara lita på varandra.
Vi är bästa vänner.
Du måste veta att jag står på din sida oavsett vad.
Med all min kärlek, Aggie."
Säg inte att du tror på det där.
Det är lögn.
Den där prinsen dög ändå inte åt dig.
Är du tillbaka?
-Jag trodde… -Att jag hade lämnat dig? Aldrig.
Även om alla andra sviker dig.
-Inte Aggie. -Inte?
Se efter själv.
Du sa ju att du trodde att Sophie var god innerst inne.
Nej.
Hon har ljugit för dig, Sophie.
Motarbetat dig från första början.
Hon vill släpa dig tillbaka till den där eländiga byn.
Men jag ska skydda dig.
Jag ska hjälpa dig.
Var inte rädd.
Tänk att du är en larv som snart ska bli en fjäril.
Mycket snart blir du vackrare och mäktigare än nånsin.
En drottning som den här skolan aldrig skådat.
Jag kan ge dig förmågor de bara drömmer om.
Du blir inte bara den vackraste av dem alla,
utan även den starkaste.
Blodsmagi, Sophie.
Kära du…
Tar du emot
min gåva?
Ja.
Du visste alltså att Rafal var här, men sa inget till nån!
Jag glömde visst det.
Jaha, ja! Glömde du bort ondskans självaste själ, Lesso?
Jag är föreståndare för Skolan för ont. Kan det tänkas ge nån vink?
Ja, om att ingen här vet vad som pågår.
-Tyst, läsare! -Får jag underkänt annars?
Vad vill Rafal Sophie?
Han vill att ondskan ska segra!
Det är allt.
Är det vad du tror? Rafal har andra planer.
När han försökte döda rektorn, sin egen bror,
ville han förgöra båda skolorna och roffa åt sig all magi i världen.
Tack för det, skönhetsläraren.
Jag ledde faktiskt institutionen för magins historia
långt innan du kom hit, rödtott.
-Gjorde du? -Ja!
Det var innan allt blev olidligt ytligt och jag degraderades till försköning.
Ser jag ut att bry mig ett skit om leenden?
Då måste vi skydda Sophie.
Men först måste vi hitta henne.
Sophie är borta.
Och Anemone har rätt.
Rafal och hon lär förgöra skolan om de slår sina krafter ihop.
Det är lögn! Ni vill bara att de goda ska vinna igen.
Så är det inte.
Om min bror har återvänt från de döda,
är risken stor att ingen av oss överlever, lady Lesso.
Ingen av oss.
Sök igenom båda skolorna efter Sophie.
Självklart.
Och Agatha…
Gå på Alltid-balen.
Sophie kanske visar sig där. Ta med henne till mig i så fall.
Gå nu.
HÄMND
"Levande docka."
Sophie.
Du är inte… Herregud.
Vad har Rafal gjort med dig?
Han har lärt mig att acceptera mitt rätta jag.
Var det inte det du ville?
Visst är jag vacker?
Rafals förgiftade ögonsten.
Den vars talanger vida överskrider andras.
Du är väl inte avundsjuk?
Leonora av Gavaldon.
Rafal berättade.
Leonora, den ensamma läsaren som ville bli nåt mer.
Han såg nåt i dig, en ondska du inte visste att du hade.
Han tog med dig hit för att ta vara på den.
Du försökte och försökte, men var inte ond nog för honom.
Så han vände dig ryggen, trots att du älskade honom.
Du har försökt bevisa dig för honom ända sen dess,
och hoppats vinna hans gunst.
Men sen dök Sophie upp.
Vad har han lovat dig?
Och vad har du lovat honom?
Vad gulligt av er att fråga.
Sophie…
Herregud…
Jag blev rädd för att du inte var bjuden, men tänkte att du gör nog som du vill.
Tedros, har du sett Sophie?
Kan vi prata om nåt annat? Som det som hände i skogen?
-Det var… -Sen. När jag har hittat henne.
Hon skriker åt dig, är respektlös och ger dig skulden för allt.
Ändå hjälper du henne.
Varför förtjänar hon att räddas?
Hemma i Gavaldon har folk kallat mig häxa hela livet.
De sa rakt ut hur ful jag är
och att de en dag skulle bränna mig och min mamma.
Alla skrattade åt det.
Förutom Sophie.
Hon är den enda som försvarat mig sen vi var barn.
Hon är som en syster, så jag tänker inte ge upp.
Aldrig nånsin.
Nej, du har rätt.
Med familjen ska man inte ge upp.
Du räddade mig från liefågeln,
och nu vill jag inte se världen som svart och vit.
Ingen har gjort nåt sånt för mig förut.
Det fick mig att inse att du är min sanna kärlek.
-Herregud, din tajming suger. -Jag menar det.
Jag har tänkt efter och jag älskar dig.
Snälla Tedros, sluta.
Rafal utnyttjar Sophie mot skolan.
Vem är Rafal?
Sophie, vad har hänt?
-Herregud. -Oroa dig inte.
Det går nog bort.
Försök att inte låta det förstöra kvällen.
Alltid-balen!
Här är jag.
Vi ska ju gå tillsammans.
-Du lovade. -Sophie, snälla.
Tyst, Aggie. Protagonisterna talar.
Jag är väl din dejt?
Tar du tillbaka ditt löfte? För du vet…
Det kan gå illa när de goda bryter sina löften.
Det finns inget löfte. Du svek mig. Jag är här med Agatha.
-Nej, inte alls. -Lögnare.
Jag börjar få grepp om det här nu.
Sophie, sluta!
Jag kan hjälpa dig, vad som än har hänt.
Jag är din vän.
Nej, Agatha.
Du är min nemesis.
Alltså kan vår berättelse inte få ett slut förrän en av oss går under.
Sophie…
Hej då.
Tedros!
Kom fort.
Betyder det att balen är inställd?
-Vi måste stoppa henne. -Nej, gör inte Sophie illa.
Titta vad hon har gjort. Vi måste döda henne först.
-Ta era vapen! Häxan måste dö! -Nej!
De onda attackerar och de goda försvarar!
Ni får inte attackera!
FÖRSTA ALDRIG-BALEN
Mina kära Aldrig-kamrater!
Vi har gäster.
-Hur ska vi ta emot dem? -Vi dödar dem!
Lämna dem i fred!
Snälla. De blev bara rädda för att bli attackerade.
Varför skulle vi attackera?
Vilken ond sak att göra.
Nu visar vi alla hur goda vi är.
Vi dansar.
Hälsa på våra gäster, allihop.
Här har ni några välkomstgåvor.
Dra vapen!
Tedros, det är ett trick!
Döda häxan!
Avfyra!
Ser man på.
Om de onda attackerar och de goda försvarar,
så verkar det onekligen som att de goda har blivit onda.
Och de onda har blivit goda.
Så goda.
Akta dig, Tedros!
Teddy, vi har så mycket att prata om.
Du och din lilla armé ville döda ett helt rum med oskyldiga.
Ni visar verkligen er ondska.
Nån har visst tagit förfulningslektioner.
Nej!
Snälla, Sophie.
-Du måste sätta stopp för det här! -Det är för sent.
De attackerade. Nu försvarar vi oss!
Sluta!
Vem vill ha varm choklad?
Och du kallar dig prins, Teddy.
Nej! Lyssna på mig! Vänta!
Lyssna på mig!
På väg, min sköna!
Nej! Tedros!
Det där har jag längtat efter hela terminen.
Tedros! Nej!
Ge dig, Aggie!
-Det är mitt lyckliga slut. -Är det så här du ska förändra världen?
Är det här din dröm? Att lägga allt för dina fötter?
Ja. Enda misstaget var att tro att jag behövde byta skola.
Det räcker att skolorna byter namn.
Ditt misstag var att tro att du behöver det här.
Se vad det gör med dig!
Se vad det gör med oss.
Sophie, Rafal är vår fiende.
Vi måste besegra honom.
Jag besegrar hellre min nemesis.
Sophie, låt bli!
Nej!
Sophie!
Så där… Bara en sak återstår.
Rektorn…
Var är du, gubbe? Du ska få sota för ditt misstag!
På jakt efter hämnd sökte Sophie igenom tornet
efter den som hade förfördelat henne från början.
Det trodde hon i alla fall.
Vad ska det betyda?
Att din saga bara har börjat, Sophie av Gavaldon.
Rafal.
Det här var ett test, Sophie.
Alltihop.
Ett test för att finna min sanna kärlek.
Jag förstår inte.
Det var jag som uppfyllde din önskan och tog med dig hit.
Siarna berättade om din potential och jag ville hjälpa dig att uppnå den.
Vem mer har trott på dig,
brytt sig om dig,
försvarat dig
och gett dig allt?
När du använder kraften
och ser dina fiender falla…
Hur känns det?
Jag gillar det.
Du var aldrig ämnad att bli god.
Det var inte jag heller.
Varför låtsades du vara rektorn?
Han var min bror.
För århundraden sen
anförtroddes vi berättaren för all framtid
då vårt band var starkare än våra krigande själar.
Så länge vi skyddade varann, skulle vi vara unga och odödliga.
Gott och ont i perfekt balans.
Men med tiden…
Med tiden blir man missnöjd.
Vad hände?
Vi slogs…
…och jag dödade honom.
Dödade du din bror?
Hur kunde du?
På samma sätt du försökte döda din älskade prins.
Det är de vi är.
Efter min brors död
antog jag hans identitet för att dölja mina avsikter.
Jag underminerade balansen inifrån.
Det sker inga misstag på Skolan för gott och ont.
Men de goda har vunnit i 200 år.
Har de det? Jag har fördärvat dem, en saga i taget.
De har belönats för att ha bränt upp gamla damer i ugnar,
för sjöjungfrur som skär av sig tungan
och kvinnor som dansar i glödheta järnskor.
De goda blev fåfänga.
Dåraktiga.
Svaga.
Men du, Sophie…
Du överträffade mig med råge.
Du fick ner skolan på knä inom några veckor.
Du är bortom gott och ont.
Du är kaoset självt.
Och tillsammans är vi ostoppbara.
Agatha!
Tedros?
Hallå!
Är du okej?
-Herregud, jag trodde att du var död. -Ingen fara. Hör på.
-Vi måste stoppa Aldrig en gång för alla. -Nej, Tedros.
Skolorna borde inte strida. Jag måste bara nå fram till Sophie och…
Efter det hon gjorde? Nej, det är ingen idé.
Hon blir utnyttjad av rektorns bror. Blodsmagin är mer än hon klarar av.
-Hon vet inte vad hon gör. -Jodå.
-Jag kan nå fram till henne. Jag vet det. -Lyssna på mig.
-Vad? -Hon är borta.
Hon blev till en korp och flög till tornet.
-Va? -Striden pågår här nere.
Du måste släppa henne.
Du sa att du ville se världen som nåt mer än svart och vit.
Nu har du chansen.
Snälla, du måste lita på mig.
Hjälp mig att rädda Sophie. Då räddar vi skolan.
Både Alltid och Aldrig.
-Snälla. -Vi behöver hjälp, Tedros!
Okej. Gå till henne.
Jag kommer så fort jag kan. Jag lovar!
Vill du slå följe med mig?
Nu fattas bara den sanna kärlekens kyss.
Ondskans kyss, som låser upp vår kärlek och öppnar portarna till Aldrig-tiden,
då du och jag härskar.
Jag är din prins.
Jag är din sanna kärlek.
Det har jag alltid varit.
Vill du slå följe med mig?
Ja.
Så vann ondskan till slut den sanna kärlekens kyss,
och fördömde de båda skolorna och alla inom deras väggar,
såväl goda som onda, att förgås i plågor,
samtidigt som Rafals ondska, den sanna ondskan, skulle härska.
Vad har jag gjort?
Varför måste de alla dö? De onda skulle ju vinna.
De är mina vänner.
De är bara onda på sagovis.
Vi måste börja om och bana väg för sann ondska.
Välkommen till Aldrig-tiden, min älskade.
Nej! Jag ville inte göra dem illa. Du sa att vi skulle härska över dem.
Och vi ska härska i Aldrig-tiden, där varenda en av eleverna,
lärarna och alla som kan utmana oss är döda,
även din nemesis.
HÄR VILAR AGATHA
Nej, Aggie!
Jag ville inte det här!
Det är för sent för det nu.
Du har drivit bort alla,
ljugit för dem och svikit dem.
Du är helt ensam nu. Därför är du min.
Låt bli henne!
Aggie!
Lever du?
-Förlåt mig. -Såja. Jag är här nu.
Jag förväntade mig mer av en läsare.
Du vet väl hur det går för den som står i vägen för kärleken?
Kärleken? Det här är inte kärlek.
Vet du varför de goda alltid vinner?
För att vi strider för varandra och bryr oss om varandra.
Det är vad de godas kärlek är.
Ondskan strider bara för sig själv.
Det är så långt ifrån kärlek man kan komma.
Det är vackra ord, men de är meningslösa nu.
Lämna min brud i fred nu.
Du får henne aldrig, ditt monster.
Inte så länge jag lever.
Som du vill.
Nej! Inte Aggie!
Sophie!
Sophie.
Nej!
Det är inte sant.
Inte efter allt det här.
Nej.
Trodde du att det skulle gå så lätt?
På min skola?
I din fars händer hade svärdet kanske rått på mig,
men i händerna på hans menlösa son är det inget annat än en stor smörkniv.
Du tror att den här sagan…
…handlar om din sanna kärlek.
Nej. Den handlar om min.
Och om makten jag fick av ondskans kyss, att döda de godas framtida kung.
Eller om flickorna som stoppade dig.
Slut.
Herregud.
Du… Herregud.
Herregud. Det är ingen fara.
Hej.
Aggie…
Förlåt mig för allt.
Såja. Ingen fara.
Du är i säkerhet nu.
Jag vill inte vara ond.
Nej, du är inte ond.
Du är bara människa.
Så länge jag har dig.
Vi kommer alltid att ha varandra.
Lovar du?
Jag lovar.
Jag älskar dig, Aggie.
Du kommer alltid att vara min bästa vän.
Du…
Nej.
Nej, kom tillbaka.
Jag älskar dig också.
Herregud.
Hej.
Förlåt, gör jag dig illa?
Herregud.
Gör aldrig om det där.
Nu åker vi hem.
Ja.
Vi åker hem.
Så kom det sig att våra hjältar besegrade det största hotet
som nånsin riktats mot Skolan för gott och ont.
Sagovärlden gick inte under,
men det var för alltid förändrat.
Goda och onda tillsammans?
En enda skola?
Vad väntar nu?
Enighet, kanske.
Kanske till och med vänskap.
Tja…
-Ingen brådska. -Vi tar det sakta men säkert.
-Hejsan. -Mitt hjärta tillhör nån annan.
Våra två hjältar fann till slut en väg tillbaka till Gavaldon,
då Agathas kyss befriade dem.
För vilken kärlek är sannare än den mellan vänner?
Det är helt klart bäst om jag går.
Men jag förstår om du vill stanna här med Tedros.
Jag tar hand om din mamma.
Det vore en ära.
Tack, Sophie.
Men jag kan inte lämna min vän.
Tack för att du ville förändras, Tedros.
Jag hoppas att vi ses igen en vacker dag.
Vänta!
Båda flickorna togs emot med öppna armar…
…och öppna sinnen.
De har aldrig känt sig så speciella som då.
Men vissa saker var sig lika.
-Häxa! -Brinn, din häxa!
Åtminstone så länge man inte använde sina krafter för att förändra dem.
Man skulle kunna säga att det är slutet på vår saga.
Men när Tedros pil genomborrade skölden mellan deras världar…
Jag behöver dig, Agatha.
…blev det uppenbart att det här bara var…
…början.
BASERAD PÅ BOKEN AV SOMAN CHAINANI
Undertexter: Love Waurio