PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Měla jsem ten nejlepší život. Lepšího chlápka jsem si přát nemohla.
Ale svět se kvůli mně nezastaví a ty taky ne.
Bav se.
Chci, abys poznal někoho dalšího.
Kdo bude téměř tak milý jako já.
Téměř.
- Ahoj. - Nazdárek.
- Máš se? - Jo.
- Co děláš? - Twitter.
NOVINY TAMBURY GAZETTE
Mám pro tebe dobrou stopu.
Místní miminko, co vypadá přesně jako Adolf Hitler.
- Ano. - Jo....
- Je to mateřské znaménko? - Ne, tužka na oči.
Trvalo věčnost z něj smazat zvýrazňovač. Teď to můžeme dělat, kdykoli chceme
- a pak to kdyžtak utřít. - Takže...
- Nevypadá jako Hitler. - Vypadá.
Ne. Myslím přirozeně.
Nenarodil se s učesanou patkou a knírkem, že ne?
- To ani Hitler. - Bod pro tebe.
Jen říkám, že to není žádné zjevení.
Aby to bylo v novinách. „Novorozeně, co vypadá trochu jako Hitler.“
Ne zrovna zajímavé. I kdyby mělo skutečný knírek.
Ale jakékoli miminko vypadá s namalovaným knírkem trochu jako Hitler.
- Černý ne. - To moc ne.
Ne. To byste z něj nejspíš udělali malého Roberta Mugabeho nebo tak.
Nebo jako Číňani bychom z něj udělali...
- Kim Čong Una. - Jo.
Nebo jako Korejci. Mám ještě jednu otázku.
Proč chcete, aby vaše dítě vypadalo jako Adolf Hitler? Jste jeho fanoušci?
Nejsme nacisti, to ne.
- Jen trocha srandy. - Jo.
- Hitler je strašně legrační. - Jo.
- Vyfoť je. - Jasný.
Úsměv.
To lidi udělají doslova cokoliv, aby se dostali do místních novin?
Bylo to vtipný.
- To bylo. - Jo.
Vidíš?
Teď by ho měli vyfotit na pas. Ať má tu fotku na deset let.
Tady ji máme.
- Jo. - Povídej.
- Jsi ateista. - To jsem.
- Nevěříš na posmrtný život. - Ne.
Jestli nevěříš na nebe a peklo, tak proč neznásilňuješ a nezabíjíš, jak jen chceš?
- Znásilňuju. - Cože?
Znásilňuju a zabíjím, jak jen chci. Takže vůbec.
Protože má svědomí.
Ale jestli to smrtí končí, jaký to má smysl?
- A co? - Život. Můžeš se rovnou zabít.
Když se díváš na nějaký film a vážně tě baví, něco s Kevinem Hartem.
- Jo. - Když ti někdo řekne, že nakonec skončí,
odpovíš: „Tak nic, jaký to má smysl?“ a vypneš ho?
Ne, můžu ho vidět znova.
Život je drahocenný, protože ho vidíš jen jednou.
Věř na posmrtný život, jestli ti to pomůže. To neznamená, že existuje.
Jakmile si uvědomíš, že tu nebudeš navždy, učiní to život magickým.
Jednou sníš své poslední jídlo, naposledy si přivoníš ke květině, obejmeš přítele.
Možná nebudeš vědět, že je to naposledy, proto bys měla dělat vše se zanícením.
Važ si těch pár let, co jsi dostala, protože nic víc není.
Film Poldův švagr jsem viděla pětkrát.
- Takže neplýtváš svým životem. - Rozhodně ne. Ne.
- Kevina Harta naprosto miluju. - Jo.
- Jeho humor, jeho komičnost, jeho filmy. - Což jsou hlavně komedie.
- To jsou. - Jo.
Ať už ti pomůže cokoli. Tak díky za návštěvu.
Rádo se stalo.
Dobře.
- Je tohle obřad pro Juliana Kanea? - Už skončil.
- Jste příbuzný? - Ne, kamarád.
O moc jste nepřišel. Mizerná účast.
- Můj snad takový nebude. - Jistě.
Člověk se na to těší a pak se stane tohle. Depresivní.
- Další bude třeba zábavnější. - Pochybuju.
Náhlé úmrtí kojence.
- Váš přítel? - Jo. Můj kolega.
- Přijměte mou soustrast. - Nedýchejte ten kouř. Budete zhulená.
To mi věřte.
- Ahoj. - Prošvihl jsem to.
Jako všichni. Na tom nesejde.
- Jak se máš? - Dobře.
Pozvu na rande ošetřovatelku, co se stará o mého tátu.
- To je bezva! - Vážně?
Jo. Další dobrý muž v čudu.
- Ještě neřekla ano. - Řekne. Jinak by byla blázen.
Asi už nebudeš mít čas se se mnou vídat, když budeš s někým chodit.
- Hlupačko. - Věř mi,
žádná nechce, aby se její kluk vídal s někým jako jsem já.
S někým jako jsi ty. S opravdu dobrým člověkem.
- Měj se. - Ty taky.
V pohodě, tati?
Dneska tu byli znova vojáci.
- Jo? - Jo.
Hledali mě. Schoval jsem se.
- Britové nebo Němci? - Němci.
- Takže Náckové? - Jo.
Radši se drž zpátky, než skončí válka.
Jsi hodný chlapec.
- Skutečně? - Jo.
- Jak se jmenuju? - Charlie.
Jo. Odkud mě znáš?
- Občas sem chodíš. - Jo, občas sem chodím.
Jsi můj syn.
Jo.
Kreslil jsi na tapety, viď?
Jo, kreslil. Když mi bylo sedm.
Ty si to pamatuješ?
Maminka zuřila.
- To zuřila. - Neboj se.
V kůlně mám další tapetu. Zítra to udělám.
Už jsi to udělal, tati. Hned další den.
Jo. Udělám to zítra.
Mám tě rád, tati.
Teplouši.
...sjíždí, když si sednete rovně, srovnám to.
Tak jo.
Už tohle nechci dělat. Nevidím žádný důvod.
Terapie vám má pomáhat vypořádat se se svými pocity.
Jak?
Ptáte se, takže už řešíte problémy.
- Skutečně? - Skvělá otázka. Skvělá otázka, Tony.
Jsme tu, abychom vám pomohli změnit
negativní chování, které přispívá k vašim problémům.
- Jaké negativní chování? - Chcete potrestat svět
- za vaši ztrátu. - Jo.
Někteří lidé si zaslouží být potrestáni. Já taky.
Myslel jsem, že je potrestám já,
ale moje chyba byla myslet si, že každý člověk je hajzl. Není to tak.
Někteří jsou milí. Jde o to zjistit, kdo je milý a kdo je hajzl.
Ale hajzlové jsou chytří. Dělají, že jsou milí, že vás mají rádi...
- Vy jste hajzl. - Takže jsem chytrý.
Jo.
- Chcete mě potrestat? - Vlastně ne.
- Ne? - Ne.
Už vás jen nepotřebuju. Už vás...
nepotřebuju.
- Dobře. - Nejste hrozný, to ne.
Nejste Hitler. Jen parchant. Kretén.
Cítíte se líp?
Cítím. Možná na tomhle něco bude. Jo, vy čuráku. Vy hovado.
Řekl mi o vás váš švagr Matt. Mysleli jsme, že je to dobrý nápad.
A já se nebránil. Jako viklat zubem. Věděl jsem, že jste hajzl.
- Jen jsem si myslel... - Jemu to pomáhá.
- Jeho manželství je v troskách. - Prosím?
Promiňte. To jsem neměl.
- Jste s Jill v pohodě? - Cože?
Psychiatr říkal, že máte problémy.
- To neměl. - Já vím, je to kretén.
Je to pravda?
Jo, je.
- Ale pracujete na tom, ne? - Snažíme se. Jo.
Takže se nerozvedete, že ne?
- Jen prostě... - Možná.
Opravdu? Ale no tak, co...
Tys vážně netušil, že ostatní lidé mají problémy, Tony?
Protože mají. Ale většina lidí si je nechává pro sebe.
Neříkají je všem okolo jako ty, ale taky se potýkají se sračkama.
Až budeš zase drzý na servírku, protože se spletla nebo
někoho zahanbíš za nějakou hloupost, věz, že právě mohli pokazit zkoušku,
být propuštěni nebo zjistit, že jejich máma má rakovinu.
- Co George? - Myslíš, že jsem na něj zapomněl?
Neví, že se něco děje. Víc se strachuje o svého dementního strýčka.
- Co vyhrožuje sobě i ostatním zabitím. - Tak s tím už si dělat hlavu nemusí.
- To se nestane. - Neřeknu mu něco, co může být lež.
Nezabiju se.
Dobře.
- Omlouvám se - Nevěděl jsi to.
Ne za tohle. Prostě...
za všechno.
Byl jsem hovado.
Tuhle práci mám rád. Kdysi jsem býval lepší. Víc jsem se snažil. Ale je to...
dobrá práce.
I s těma idiotama.
A na malých věcech záleží. Tyhle hloupý místní noviny zdarma.
Jsou ztrátou času, v dobrém slova smyslu.
Usměješ se, protože někdo zachránil slepé kotě ze stromu.
Nečtou se, jsou pro pocit sounáležitosti. Každý by v nich měl aspoň jednou být.
„Byl jsem tady.“
Roztomilé.
- Díky, Lenny. - Za co?
Že jsi byl můj antistresový míček. Nechal jsi mě mačkat tvůj krk.
Jsi kurva dobrej přítel.
Není zač.
Jsi brilantní, Sandy. Inteligentní, projevuješ zájem. Neztrať to.
Můžeš dělat cokoli.
A Kath.
Díky, že mě bez výjimky každý den otravuješ.
Tvoje banální otázky mě rozptylovaly.
Díky za to.
- Nevím, o čem to mluví. - Asi chce bejt milej.
To je ještě divnější.
A tobě taky děkuju, Matte. Díky, že jsi to se mnou nevzdal.
Jako snažit se osvobodit poraněnou agresivní krysu z pasti.
Děláš to pro její dobro, ale to ona neví, protože už nikomu nevěří.
A tak zaútočí.
Nemůžeš změnit svět, ale sebe změnit můžeš.
Budu se víc snažit.
- Zůstanu tu, naživu. - Takže jsem tedy vyhrál?
A co?
Udržel jsem tě naživu, dokud ses nerozhodl žít dál a být znovu šťastný.
Šťastný je trochu moc. Ale už mi nemusíš zabavovat tkaničky od bot.
Dobře.
Zpátky do rachoty, jestli nemáš něco lepšího na práci.
Mám.
- To jsou k nám hosti. - Zdravím.
Napadlo mě, jestli byste nezašla na skleničku nebo na jídlo.
Už nejsem blázen. Jen trochu.
- Ale ne větší než kdokoli jiný. - Nevím, jestli bychom měli.
Dobře.
- Můžu si to rozmyslet? - Jasně. Lepší než nic.
Rozmyslíte si to, to zní dobře. Mám naději.
Naděje je všechno.
- Nevím, co říct. - Řekněte ano.
- Pozval jsem ji na rande. - Tu ošetřovatelku?
- No výborně. - Přemýšlí o tom, takže...
Jak se máš? Prostě... jsi...?
- Šťastná? - Jo.
Jsem.
Prožila jsem se Stanem báječný život.
Mám spoustu vzpomínek. Nakonec, nic jiného než vzpomínky nejsme.
A Stan měl taky báječný život a nic ho teď nebolí. Ani neví, že už je po všem.
Já ano.
Ale jsem radši, že chybí on mně, než abych já chyběla jemu.
Tak moc ho miluju. Nic bych neměnila.
Kdybych změnila něco, co se mi nelíbilo, možná bych přišla o něco,
kam mě ta špatná věc nakonec dovedla.
Neměl bys ničeho litovat
nebo si říkat: „Kdybych se vrátil zpět, mohl bych dělat tohle či tamto.“
Vrátil bych se do roku 1998 a praštil Gavina Tilleyho, že se díval na Lisu.
- Za to, že se na ni díval? - Jak na ni mrknul.
Ignorovala ho. Dělal jsem, že jsem to neviděl.
Věděl jsem, že je špatné ho udeřit.
Ale taky jsem se styděl za to, že kvůli něčemu žárlím.
Teď si říkám, že jsem ho měl praštit do ksichtu.
Dnes v práci jsem se rozohnil nad tím, jak stojí za to žít život.
Poprvé od smrti Lisy. A můžeš za to ty.
Napadlo mě, že budu pokračovat
v tom říkat a dělat si, co chci.
Budu trestat jen ty, co si to zaslouží. Využiju svou superschopnost k dobru.
Protože když jsem dělal a říkal přesně to, co jsem chtěl,
vždycky jsem měl lepší pocit, když to byla zároveň správná věc.
Rozumíš mi? Když jsi dobrý člověk, dělat věci, co chceš, znamená dělat dobré věci.
A ty jsi dobrý člověk. Byla bych vážně ráda, kdyby ses nezabil.
Byla by to škoda.
Možná teď nejsi zrovna rád naživu, ale činíš svět lepším místem.
A nevzdávej to, protože jinak zvítězí.
- Je jich neustále víc. - A koho?
Kreténů, jako byl zkurvenej Gavin Tilley.
Zkurvenej Gavin Tilley.
PATOVI: DÍKY. 16LETÁ WHISKY HIGHLAND WALK
PRO ROBBIEHO. NEJSEM VRAH, JEN JSEM CHTĚL, ABYS BYL HODNÝ KLUK.
ŽIVOT BRIANA
KEVIN HART, NEJVTIPNĚJŠÍ MUŽ AMERIKY
PEČOVATELSKÝ ÚSTAV „PODZIMNÍ LISTÍ“
- Půjdeš s ním na skleničku? - Já ti nevím.
Líbí se ti?
Víš, už tu pracuju... Bože, 25 let.
Viděla jsem osamělé lidi, umírající lidi, lidi v bolestech,
lidi, co neměli nic. Ale...
Nikdy jsem nepotkala nikoho smutnějšího, než je on.
A udělal to sám sobě...
Jako by se, já nevím... snažil změnit svoje srdce
na kámen, aby nic necítil, protože to pro něj bylo vše...
strašně bolestivé.
A přesto mě dokáže rozesmát.
- Ahoj. - Ahoj.
Tak pojďme na tu skleničku.
- Opravdu? - Jo.
- Do hospody nebo...? - Díky.
Omlouvám se.
- Hej. - Co?
Jsi jen člověk.
Snažím se.
Překlad titulků: Jakub Doležal