A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Légy erős!
Légy kedves a barátaidhoz!
Jó érzés jót cselekedni, nem?
Vagyis... ez sokszor inkább bocsánatkérés azért, ha valami szörnyűt mondunk...
Vagy inkább túl őszintét.
Az sem nem mindig jó.
Kérsz reggelit?
Igen?
Gyere!
ÖRÖKKÉ EMLÉKÜNKBEN: STANLEY OLIVER PEARSON 1941 - 2017 NYUGODJÉK BÉKÉBEN!
TAMBURY HÍRMONDÓ
- Minden oké? - Ja.
Ez még az esti.
Ez az utolsó ebben a házban.
Össze kell szednem magam. Ki kell másznom ebből.
Mit csinálunk ma?
- Tambury legidősebb hölgye. - Hány éves?
Száz. Táviratot is kapott a királynőtől.
- Jól vagy? - Igen.
Csak kicsit letörtnek érzem magam.
- Ne már, haver! Tök jól voltál. - Csak önsajnálat.
És a bűntudat emiatt.
Mindennap találkozom rosszabb sorsú emberekkel,
akik felülkerekednek ezen.
Megpróbálom több zennel.
Nem húzhatnak fel a pöcsfejek!
Ez egy Buddha-idézet?
Pontosan.
Mi a helyzet a nővérrel?
Semmi.
- Csak barátok vagyunk. - Oké.
De nem gáz.
Szerinte nem vagyok túl Lisán.
Igaza van.
Ne hagyd elmenni a hajót! Nem vár rád örökké.
Még hiányzik Lisa.
Állandóan.
Nem akarna így látni.
Ennyire összetörve.
De...
napról napra jobb.
Menjünk!
- Mit érzett, mikor megkapta a táviratot? - Mit?
Mit érzett, mikor megkapta a királynő táviratát?
Ugyanazt, mint bármikor máskor.
Szörnyű fájdalmat. Hogy bárcsak ne éltem volna túl az éjszakát.
Mégiscsak a királynő.
Valami komornyik küldte.
Mit tanácsol, hogy élhet valaki olyan sokáig, mint ön?
Ne akarjanak! Kurvára szörnyű!
Már életben lenni is fáj.
Egy tipikus hónapom:
az első héten hasmenésem van.
A következő három hétben?
Szarni sem tudok.
Száz év alatt biztos sok mindent látott, nem?
Tamburyben születtem. Itt is halok meg, remélem, nagyon hamar.
Lószart nem láttam!
Akár fa is lehettem volna.
Mit szól ehhez a családja?
Nincs családom, mind meghaltak.
Akkor az itteni barátai?
Azok nem barátok.
Pöcsfejek.
Az összes.
Utálom mindegyiket.
És ha túlélem az egyiket,
hoznak egy újabb pöcsfejet a helyére.
Pöcsfejek!
- Remek. Csinálj egy képet! - Igen!
Mosolyt!
Faszt!
Nagyszerű.
- Jól vagy? - Helló!
Leülhetek?
Lóhalálában jöttem el reggel otthonról.
Tudom, hogy bent szoktál aludni.
Rendben.
Összeköltöztünk June-nal,
a lakásom üresen áll.
Szociális lakás, úgyse mondom fel.
Nyugodtan használd, ameddig kell.
Sokat jelent. Köszi, Lenny!
Egyébként mi történt?
Szerintem semmi különös nem történt.
Azt hiszem, csak egy kis időre van szüksége.
Hogy kitalálja, mit akar.
Én pedig megadtam neki.
Kérhetek cserébe valamit?
June szeretné, ha a fia gyakorlatot szerezhetne valahol.
Nincs rá keretünk.
- Bocsi! - Csak gyakornok, fizetés nélkül.
- Csak nem akarja, hogy otthon legyen. - Értem.
Rendben, legyen.
- Remek. - Igen.
Szólok June-nak.
Kösz, Matt!
Köszönöm, Lenny!
Szia!
- Szia! - Dolgod van?
Nem, gyere!
Sajnálom, hogy vége a házasságodnak.
Köszi!
Igazán szeretetre méltó vagy.
- Hogy micsoda? - Kedves. Intelligens.
Okos.
Jóképű.
Tökéletes.
Köszi!
Eddig szigorúan munkakapcsolat volt a miénk, amit nagyra értékelek,
de szeretném, ha tudnád, ha bármikor rám mozdulnál...
Rád mozdulnék?
Igen, tudod.
Mindig kedveltelek.
Szóval, ha bármikor szerettél volna...
találkozni...
munkán kívül...
Szórakozni.
Én benne vagyok.
Tényleg?
Szia!
Ne ülj a székembe!
Jól vagy?
Kath azt mondta, kedvel.
Remek.
Mármint bejövök neki.
Hány éves vagy, 13?
Olyan kínos.
Ne törődj vele!
Rendben.
És te? Jól vagy?
Próbálok több zent vinni a dolgokba.
Hűha! Oké.
Eljöhetnél a meditációs órára, ahova munka után járok.
Minden kedden.
Van benne jóga, egy kis... Ne rázd a fejed, végig se mondtam.
Jóga, egy kis filozófia,
- amit szeretsz, nem? - De.
Szóval, mit gondolsz?
- Csak ne... - Nem.
Jaj, ne csináld!
Nekem is szar most, oké?
Egyedül vagyok. A földön alszom.
Az elég zen.
Mint Mr. Miyagi. Azok imádják a padlót.
„Azok”? Te…
Értem.
- Kérlek! - Basszus!
Rendben.
- Köszönöm! - Ennyi?
Igen. Ennyi...
- az egész. - Jó.
Ne beszélj senkinek Kath-ről.
Már el is felejtettem.
- Tökéletes. - Jó?
- Igen. - Remek.
Ne mondd el senkinek!
ŐSZI FALEVELEK NYUGDÍJASOTTHON
Mennyivel jobb így!
- Kicsit kócos volt már hátul. - Szia!
- Szia, apa!
Épp most készítettem interjút egy százéves nénivel.
- Igen? - Vicces volt.
És...
Lenny megkérdezte, hogy mennek a dolgok a nővérrel.
Azt mondtam, csak barátok vagyunk, mert...
azt mondtad, még nem léptem túl Lisán.
Mondtad, hogy szerinted is így van?
Igen, persze.
Erre mit mondott?
Hogy ne várjak sokáig, mert elmegy a hajó.
Szóval...
Még a nevemet se tudja?
Hogy érted?
Azt mondta: „a nővérrel”.
Biztosan említettem már neki. De nem ez volt a lényeg.
- Joe? - Mi?
Te vagy Joe.
A bátyád, Joe?
Helló, haver!
Tényleg hasonlítok rá. Igaz, hogy tíz éve halott, de...
Mi? Joe meghalt?
Ja, tényleg. Meghalt. Remek fickó volt.
Akkor te vagy Joe fia?
A te fiad vagyok, apa.
Én vagyok Joe?
Azt a kurva!
Egyébként én nem mondtam, hogy legyünk csak barátok.
Mikor azt mondtam, nem léptél túl rajta, azt hittem, rájössz, hogy készen állsz.
Nem egyetértesz, hogy tényleg, akkor legyünk csak barátok.
Csak egyetértettem a megállapításoddal, hogy nem léptem túl Lisán.
Tudod mit? Nem baj. Ne aggódj miatta!
- Értem. - Tudod.
Mizu, gyönyörűm?
Szia!
Hol van?
A szobájában.
Oké. Később találkozunk, bébi!
Ki volt ez?
Simon. Az egyik új lakónk fia.
Értem.
Egész rendes.
Rád kacsintott.
Azt mondta: „Később találkozunk,” és kacsintott.
Tehát?
Tehát...
Egyébként is...
dolgoznom kell.
Később találkozunk, bébi!
Folyton bepánikolok.
Állandóan.
Hogy valamit rosszul csinálok.
Ezért inkább nem csinálok semmit.
És ezért is gondolom, hogy a nővérrel is elszúrom, de...
A gyógyulásra koncentrálj! A nővér megvár.
Ha te is szeretnéd.
Nem biztos, hogy érdemes... várni rám.
Szégyellem,
hogy így viselkedtem.
Csináld azt, amitől jobban leszel!
Hát igen. Nem vagyok jobban, de...
Nem dugom a fejem a sütőbe.
Kétlem, hogy tudod, hol a sütő.
Ez jó volt!
Gyötört a fájdalom.
Emiatt is szégyellem magam.
Rákban haldokolni,
az fájdalom.
Igazi fájdalom.
Sajnáltam magam.
Még most is.
De...
Rájöttem, hogy...
a halál úgyis gyorsan eljön.
Nincs mitől félni, mert...
akkor már úgysem érzek semmit.
Én legalábbis nem. Csak...
béke és csend lesz.
Próbálok rájönni, hogyan tudnám tovább idegesíteni az embereket
a halálom után is, de még nem sikerült rájönnöm.
Addig kell kihoznom a legtöbbet ebből, amíg élek.
- Ez lett a hobbid. - Igen.
Pontosan.
De csak a seggfejeket.
Próbálok kedves lenni azokhoz,
akik velem is kedvesek.
Rájöttem, hogy mindenki küzködik, és úgy érzem, segítenem kell azoknak...
akik segítettek nekem.
Ma este elmegyek egy meditációs jóga cuccra is.
Szívességből.
A sógoromnak,
aki most ment szét a feleségével, és...
jól jönne neki a társaság.
Tudod.
Pompás.
Kávét! Meghalok.
- Gyere csak be! - Mi?
Semmi.
- Az a baj, hogy bejöttem? - Nos,
más kopogott volna. És ha meztelen vagyok?
Láttam az ajtón át, hogy nem vagy.
Ennek semmi értelme.
Ha meztelen lettem volna, benéztél volna, és meglátsz meztelenül.
És nem jöttem volna be.
De láttál volna meztelenül.
Engem nem zavarna.
Az remek. Mit tettél volna?
- Hogy érted? - Odaérsz az ajtóhoz,
látod, hogy meztelen vagyok, nem jössz be,
és aztán?
Kopogtam volna.
Szóval, itt lennék meztelenül,
meghallom a kopogást, felnézek, látom, hogy benézel,
mit teszel, integetsz, baszki?
Nem tudom!
Talán nem is kopognék, csak lelépnék.
Különben meg,
miért ülnél itt meztelenül, mint egy fura alak a Monty Pythonból?
Az az én dolgom.
Az én házam, az én váram.
- Szoktál meztelenül ülni? - Nem. Nem akarom, hogy a kutyám lássa.
Mi hiányzik vele kapcsolatban?
Minden.
Hiányzik, hogy szeressen.
Utálom azt gondolni, hogy felhúztam.
Vagy hogy már nem szeret.
Ne törődj vele!
Hogy érted?
Ez tanács akar lenni?
Igen.
Csak ne törődj vele!
Ja. Mintha ez olyan könnyű lenne.
Mintha azt mondanád, ne törődj vele, hogy vérzel.
Attól, hogy mondod, nem múlik el.
Tavaly egy hónapig vérzett a végbelem, és egyszer sem mentem orvoshoz.
Értem.
Magától elmúlt.
De most te vagy az orvos, nem? Szóval nem kéne itt lennem?
Nem így értettem. Tereld el a gondolataid a nejedről, és kezdj új dolgokba!
Aha.
El kéne jönnöd velem, Rattyvel meg Pedóval.
- Pedó? - Eredeti nevén Ian Trouton,
de mi csak Pedónak, vagy Pedó Iannek hívjuk.
Valójában nem gyerektaperoló. Ez csak amolyan belsős poén.
Egyszer részegen megdugott egy törpét.
Azt mondta, ilyen lehet gyerekkel dugni.
Csak legális. De biztos, hogy annak kéne lennie?
Én megmutatnám a végbelem egy orvosnak.
Szia! Használhatnám a mosdót?
- Oké. Az emeleten van. - Kösz.
Gyere, mutatni szeretnék valamit.
Tony, elmagyaráznád kérlek, mi ez?
Indítottam egy fogadást arra vonatkozóan, hogy meddig tart a házasság,
bármelyikre fogadhatsz.
Válassz: „egy hónapnál rövidebb, egytől hat hónapig, fél évtől egy évig,
egytől két évig, kettőtől négyig, négytől tízig.”
- Nálam „négytől tízig.” - Kösz!
- Szívesen! - Igen.
A „kettőtől négyig”-re tennék.
- Ide az ötösökkel! - Enyém az „egy hónapnál rövidebb.”
Jól van.
Mit csinál?
Jó kislány.
Haver, mennem kell.
Oké, szia! Majd bezárok.
Nem fogsz. Kifelé!
Mi a picsa?
Azt a kurva!
Azt hittem, pisálsz.
Nem, programom van meló után, gondoltam, lefürdök.
Hihetetlen!
Tűnj el!
Kifelé!
Akkor fordulj el!
A kurva életbe!
Tiszta, mint a patyolat.
Kurva őrült dolog lefürdeni annál, akihez levelet hoztál!
- Miért? - Mert az.
Nincs abban fura, ha segítesz egy havernak.
Egy kiadó szobát nézek meg később, oké? Hajléktalan vagyok.
A raktárban alszom egy ideje.
Nem akartam ápolatlanul és büdösen megjelenni.
Annyira tipikus. Próbálok lazább lenni.
Épp meditációs órára sietek, hogy zenesebb legyek,
de történik valami szarság, ami felcsesz.
A dalai láma nem így reagálna.
Próbáld ki! Menj el hozzá,
moss segget a mosdójában, nézzük meg, mi lesz!
- Az aftershave-em? A kurva életbe! - Jó, mi? Drága lehet.
Kifelé!
Csá, haver!
Gyökér.
Rázzátok le!
Vegyétek fel a pozíciókat!
Helló!
Helló, Matt! Sziasztok!
- Simon, ő Tony. - Üdv!
Még nem csinált ilyet, csak finoman.
Nincs mitől félni. Nagyon barátságosak vagyunk.
Oké.
Hol az elméd?
- Hol az... - Hol az elméd?
Ne gondolkozz, válaszolj!
Az agyamban.
- Nem. - Nem?
A zsigereimben.
- Nem. - Nem tudom. Hol van?
A tested összes sejtjében.
Oké.
Szeretném, ha elgondolkodnál ezen.
Négykézlábra!
- Kérlek! - Oké.
- Cipőt le! - Nem.
- Nem? - Nem.
Kezdjük egy mély levegővel!
Belégzés.
Farokcsont megemel.
Szív előre, eltoljuk a földet.
És kilégzés, kifújjuk a fájdalmat.
Szív előre, hadd ragyogjon!
Tekintet a medencére.
Kinézünk a harmadik szemen.
- Hallottad? - Ezt csináljuk tízszer!
Ez valami vicc?
Zöld tea. Nagyon finom.
- Hallom! - Tony!
A kurva életbe!
Jól vagy?
- Igen. - Igen?
Jól van.
Picsába!
- Ne figyelj oda! - És folytassátok!
Megfáztál?
Nem szoktam.
A betegség egy tudatállapot.
Nem akarok betegséget, sem fájdalmat érezni.
Akkor valamit rosszul csinálsz.
- Kérlek! - Bármilyen rossz is történt veled,
azt te engedted be.
Nem. Kizárt.
Van választásunk.
Picsába ezzel!
- Kérlek! - Röhej.
Szélcsengő? Szürcsölés? Szipogás? Hogy lenne ez megnyugtató?
Inkább undorító.
Megyek, leiszom a sárga földig az összes sejtemet.
Viszlát kedden!
Velem nem, rohadt takonyszürcsölő pöcsfej!
Oké.
- Vegyétek fel a plank-pózt! - Nagyszerű.
Köszönöm! Meddig bírtad, talán két percig?
Nem bírtam tovább.
Azt hittem, jobban vagy.
Most már igen.
Nézd már, a kurva életbe! Megint benyomott!
- Mintha te józan lennél! - Én legalább bírom az italt.
De te férfi vagy, neked nagyobb a májad!
"Mójad...."
Két üveg bor egy este alatt engem gyorsabban öl meg, mint téged!
Egyikünk úgyis előbb hal meg.
Mi? Szóval legyek én?
Erre iszom!
Jól van. Egészségünkre! Arra, hogy én halok meg elsőként!
Egészségünkre!