‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בוא תרקוד איתי.‬ ‫-חם לי.‬
‫לפני שלא תהיה מסוגל לעמוד.‬ ‫-לעזאזל…‬
‫בבקשה, בוא.‬
‫נרקוד טנגו.‬
‫כן!‬
‫הוא לא הפיל אותי!‬
‫לחיים.‬
‫בואי.‬
‫כן.‬
‫הנה.‬
‫כן.‬
‫של מי זה?‬
‫ארוחת הבוקר של ברנדי!‬
‫בואי.‬
‫כלבה טובה.‬
‫עוד יום. נחזיק מעמד.‬
‫נתמודד עם העולם.‬
‫רק שתדע, התקבלתי לדירת השותפים.‬
‫יופי.‬
‫אז האמבטיה עזרה, מה?‬ ‫-מי היה מאמין.‬
‫אולי תתרחץ שוב יום אחד. השמיים הם הגבול.‬
‫החיים שלי סוף סוף משתפרים.‬
‫זה נותן לי ביטחון עצמי מחודש, האמת.‬
‫לא הרבה, אבל… זה עוזר.‬
‫כן, מי הבחורה שראיתי איתך אז?‬
‫יצאה מפה. נחמדה.‬
‫איזו בחורה?‬ ‫-בלונדינית, חתיכה.‬
‫היא לא שלך, נכון?‬
‫לא. רוקסי.‬
‫אכפת לך שאנסה את מזלי?‬
‫אני משיג פחות בחורות ממה שאתה חושב.‬
‫אתן מילה טובה.‬ ‫-אל תשבח אותי יותר מדי.‬
‫גם ככה היא תתאכזב.‬ ‫אם כבר, תנמיך ציפיות.‬
‫להנמיך את הציפיות ממך?‬ ‫-כן.‬
‫איך בדיוק?‬
‫לא יודע. מה דעתך?‬
‫אצטרך להגיד,‬
‫״הוא נראה כמו משהו‬ ‫שהמשטרה מושה מתוך נהר״.‬
‫כן, אבל לא מהצד הטוב של הנהר.‬
‫אתה יודע, קרוב לשפך הביוב או משהו.‬
‫יש דואר?‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫יופי.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות.‬
‫- טמבורי גאזט -‬
‫סליחה על…‬
‫מה שהיה עם המדיטציה.‬
‫הוא יודע שזאת לא אשמתך.‬ ‫-כן.‬
‫זאת אשמתו, בגלל שהוא שמוק מעצבן.‬
‫שמע, טוני, שתית לפני זה?‬
‫לא. שתיתי קצת אחר כך, כדי להירגע, אבל…‬ ‫-כן.‬
‫וגם זה היה באשמתו, אני מניח.‬ ‫-לא.‬
‫לא רק. רוב הדברים הם תירוץ טוב לשתות.‬
‫תמיד שתיתי, אבל פעם שתיתי כשהייתי שמח,‬
‫וזה היה בסדר,‬
‫אבל עכשיו אני שותה כשאני עצוב,‬ ‫וזה לא כל כך טוב, כי…‬
‫זה קורה לעתים קרובות יותר, ויותר מוקדם.‬ ‫-אז תפסיק.‬
‫מבריק.‬ ‫-בחייך, זה רציני.‬
‫אם יש לך בעיה,‬ ‫לך ל״אלכוהוליסטים אנונימיים״, או לגמילה.‬
‫למה?‬
‫כדי להבריא.‬
‫השתייה היא לא המחלה שלי.‬
‫לא, אבל זה רע לבריאות.‬ ‫-הכול רע לבריאות.‬
‫כולנו נמות.‬
‫להיות בריא זה רק למות לאט יותר, אז…‬ ‫-טוב.‬
‫אז תחיה יותר זמן.‬
‫כן, אבל למה?‬
‫מה זאת אומרת? כדי שתוכל להספיק‬ ‫עוד מהדברים שאתה אוהב.‬
‫אני אוהב לשתות.‬
‫טוב.‬ ‫-כל שיכור פוגע בעצמו.‬
‫הטריק הוא להיות שיכור טוב‬ ‫ולא לפגוע באחרים.‬
‫אבל טוני, זה שאתה קורא לעצמך ״שיכור״…‬
‫רק חצי מהזמן.‬
‫אבל… תקרא לזה איך שתרצה.‬
‫אני שותה כשקשה לי.‬
‫זו לא אשמתי שהעולם מלא בצרות.‬
‫זה מקום נוראי.‬
‫כל אחד והשריטה שלו, וזאת שלי.‬
‫לכל אחד יש דאגות.‬
‫כסף, או בריאות, רעב, מלחמה.‬
‫אנחנו שימפנזות עם מוחות אדירים.‬
‫לא פלא שאנחנו משתכרים‬ ‫ומנסים להרוג אחד את השני. זה מטורף.‬
‫תמיד כיף לשוחח.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫סתם מקשקשים?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הסברתי לו שהתכנית החדשה שלי‬ ‫היא לשתות עד שאתפגר,‬
‫עד שלבסוף אקרוס לתוך האבולוציה של עצמי.‬
‫אתה מאמין בזה?‬
‫מה, בעובדה המוכחת שהיא האבולוציה? כן.‬
‫זאת הבעיה, לא?‬ ‫המדע שלכם מתעסק רק בעובדות.‬
‫הראש שלי פתוח יותר.‬ ‫-יופי.‬
‫מתה על העל־טבעי.‬ ‫-באמת?‬
‫גלגול נשמות. טלפתיה.‬
‫אני קצת טלפתית בעצמי.‬
‫באמת?‬
‫אתה יודע איך יודעים שמלאך נכנס לחדר?‬
‫אז...‬ ‫-סליחה,‬
‫את תמשיכי לדבר איתי?‬
‫יש מין ריח של קינמון.‬
‫ילדותי.‬
‫רגע.‬
‫מלאך נכנס לחדר?‬
‫לא, את אוכלת לחמנייה.‬
‫אז…‬
‫עניין הזֶן‬
‫לא ממש הסתדר.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫הלכתי לדבר הזה של המדיטציה,‬
‫אבל המדריך היה כזה מעצבן!‬
‫בסוף צעקתי עליו והסתלקתי משם.‬
‫מה היה מעצבן בו?‬ ‫-הכול.‬
‫שתה ברעש, ומשך באף,‬
‫ועשה את הדבר הזה…‬ ‫-איזה?‬
‫בדיוק.‬
‫מה צעקת?‬
‫נדמה לי שקראתי לו‬ ‫״חתיכת טינופת ליחתית״.‬
‫כן.‬
‫אוי.‬
‫הלכתי הביתה, השתכרתי,‬
‫וראיתי סרטונים של ליסה.‬
‫מכיר את משל הצפרדע והעקרב?‬
‫לא.‬
‫עקרב אחד רוצה לחצות את הנהר,‬
‫אז הוא מבקש מהצפרדע שתיקח אותו לשם,‬
‫על הגב, והצפרדע אומרת‬ ‫״לא, אתה תעקוץ אותי״,‬
‫והעקרב אומר,‬ ‫״למה לי? ככה שנינו נטבע״.‬
‫אז הצפרדע אומרת‬ ‫״טוב, זה נכון. בסדר״.‬
‫אז באמצע הנהר,‬ ‫העקרב עוקץ את הצפרדע.‬
‫והצפרדע אומרת,‬
‫״עכשיו שנינו נמות. למה עקצת אותי?״‬
‫והעקרב אומר,‬
‫״בגלל שאני עקרב״.‬
‫כן.‬
‫כן, אני לא יכול לשנות את הטבע שלי.‬
‫לא, אתה הצפרדע.‬
‫הצפרדע?‬ ‫-כן.‬
‫באמת? למה?‬
‫ידעת שלא תיהנה מהמדיטציה הזאת,‬
‫אבל הלכת בכל זאת, כדי לרצות מישהו אחר,‬ ‫ואז התעצבנת,‬
‫ויש לך רגשות אשם אפילו לגבי זה.‬
‫אתה הצפרדע.‬
‫כן.‬
‫רגיש,‬
‫ובוטח.‬
‫זה לא קשור לצורה?‬
‫או לגרון?‬
‫הצפרדע?‬
‫קיוויתי להיות העקרב.‬ ‫-הבנתי.‬
‫את יודעת?‬ ‫-כן.‬
‫רק בגלל שזה מגניב יותר.‬ ‫אני אוהב צפרדעים.‬
‫אבל אף אחת מעולם לא אמרה,‬ ‫״אני רוצה גבר…‬
‫אני רוצה שהוא יהיה שמנמן ודביק.״‬
‫זה הוגן. ״הייתי רוצה‬ ‫שהוא יוכל להיתלות על עלה.‬
‫הייתי רוצה שהגבר שלי יוכל‬ ‫להכניס תולעת לפה עם הכפות הקדמיות שלו.״‬
‫כולם?‬
‫זה הבן של ג׳ון, ג׳יימס.‬
‫גם הבן שלך עכשיו, לא?‬ ‫-לא.‬
‫הוא מתחיל היום בהתנסות.‬
‫היי לכולם.‬ ‫-היי.‬
‫תהיה ילד טוב. תעשה מה שאומרים לך. בוא.‬
‫אל תהיה מעצבן מדי.‬
‫תראה!‬
‫תביא נשיקה.‬ ‫-לעזאזל, אימא…‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫בוא.‬ ‫-טוב.‬
‫ביי.‬
‫הוא בטח יעלה לכם על העצבים.‬ ‫אבל יש לו לב טוב.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב, לא באמת.‬
‫הוא בעודף משקל קיצוני.‬ ‫כל האברים שלו במצב לא טוב.‬
‫טרגדיה בהתהוות.‬
‫טוב, התזונה שלו נוראית.‬
‫הוא לא עשה קקי כבר שבוע.‬
‫אבל זה טיפוסי.‬
‫כשהוא כבר עושה, שומעים אותו בכל הבית,‬
‫צורח מכאבים.‬
‫אני אומרת לו, ״זה באשמתך!‬ ‫תאכל פרי לפעמים״! אבל הוא מסרב.‬
‫אני חושבת שככה הוא ימות.‬
‫על האסלה, מתאמץ. התקף לב.‬
‫שבץ או משהו.‬
‫כמו אלוויס.‬
‫רק בלי כל הדברים המלהיבים‬ ‫שאלוויס עשה לפני כן, את יודעת?‬
‫להתראות.‬
‫טוב. כדאי שתתחיל לקרוא את העיתון.‬
‫למה?‬ ‫-טוב, אתה עובד פה.‬
‫אני מניח.‬ ‫-ג׳יימס…‬
‫היי. אני מאט בריידן, העורך.‬
‫היי, מאט. נעים להכיר.‬ ‫-גם אותך.‬
‫הם יסבירו לך איך הכול עובד,‬
‫אבל אם יהיו לך שאלות…‬ ‫-כן,‬
‫אנחנו מסקרים את חוג הדרמה?‬
‫מה זה?‬ ‫-אני חבר בחוג דרמה לחובבים.‬
‫אנחנו עושים חזרות במתנ״ס.‬
‫זה אדיר. אנחנו לומדים משחק, מחול…‬
‫אתה רוקד, מה?‬
‫כן. בגדול.‬
‫רוקד, שר,‬
‫משחק, עושה ג׳אגלינג…‬ ‫אני כישרון רב־תחומי.‬
‫אולי תכין תה לכולם?‬
‫זה מקום טוב להתחיל.‬ ‫-טוב.‬
‫מי רוצה תה?‬
‫לא.‬
‫אני בסדר, תודה רבה.‬
‫אף אחד לא רוצה.‬ ‫-אני רוצה.‬
‫טוב.‬ ‫-שם.‬
‫טוב.‬
‫אתה נראה מאושר שיש לך משפחה.‬ ‫-כן.‬
‫הגיע הזמן שאשתקע.‬
‫עם אישה אחת.‬
‫היית רודף שמלות?‬
‫ועוד איך. כן.‬
‫כן.‬ ‫-כן…‬
‫התחלתי מאוחר,‬ ‫אז הייתי צריך להדביק את הפער.‬
‫נכנסתי לסצנה רק בגיל עשרים פלוס.‬
‫אה. טוב.‬
‫כן. הייתי בן נוער ביישן.‬
‫לא תמיד הייתי כזה קול.‬
‫לא?‬ ‫-לא. אני…‬
‫נראיתי מוזר.‬ ‫-שאני אמות…‬
‫איך נראית פעם?‬
‫לא יודע, אבל אני זוכר‬ ‫שקיבלתי השראה מ״הברווזון המכוער״.‬
‫זה הסיפור על הברווזון שנראה מוזר,‬
‫שכל הברווזים האחרים צוחקים עליו,‬
‫אבל כשהוא גדל, הוא בכלל לא ברווז. הוא מין…‬
‫חילזון אנושי במשקל מאה קילו,‬
‫שעובד בחינמון מקומי קטן?‬
‫כן, זה הסיפור.‬ ‫-כן.‬
‫״נכנסתי לסצנה״… לא יתואר.‬
‫אני רוצה לסקר את החוג לדרמה, אם זה בסדר.‬
‫כן, כדאי שכולנו נציץ.‬
‫ביסקוויטים!‬ ‫-בהחלט.‬
‫לעזאזל… אני גמור.‬
‫הכול טוב?‬ ‫-הכול טוב?‬
‫מי זה?‬
‫היי, אני ג׳יימס.‬
‫תעזור לבריאן עם העיתונים.‬ ‫-לא ממש הקטע שלי.‬
‫אתה אמור לעשות קצת מהכול.‬
‫לעזאזל… בסדר, אבא.‬ ‫-אני לא…‬
‫היי, בוא.‬
‫אני צריך עזרה. הגב שלי הורג אותי.‬
‫טוב, אבל אני צריך להגיע לחזרה בחמש.‬
‫חזרות למה?‬ ‫-חוג הדרמה שלי.‬
‫אפשר להצטרף?‬
‫כן.‬
‫כל מי שמוכשר יכול להצטרף.‬
‫בינגו.‬
‫מה אתה יודע לעשות?‬ ‫-מה אני לא יודע לעשות?‬
‫אני בובנאי.‬
‫אני כותב בדיחות.‬
‫תקלוט:‬
‫הכול טוב, ואלרי?‬
‫כן.‬
‫מה אפור ונמכר (גם: גומר) בכוסות?‬
‫לא יודעת.‬ ‫-פיל.‬
‫נרטבת!‬
‫אתה מגעיל.‬ ‫-באמת?‬
‫אני לא זה שהפרצוף שלו מכוסה בשפיך.‬
‫צהריים טובים, שחקני טמבורי.‬
‫צהריים טובים, קן.‬ ‫-כולם…‬
‫צהריים טובים, קן.‬ ‫-שלום. מה שלומנו?‬
‫הכול טוב?‬ ‫-לא רע.‬
‫טוב. בריאן, ברוך הבא לשחקני טמבורי.‬
‫היי, בריאן.‬ ‫-היי, בריאן.‬
‫נעשה משחק שמות זריז.‬ ‫זה מה שאנחנו עושים כשמצטרף חבר חדש.‬
‫אז שם, גיל, ומשהו שאתה לא אוהב,‬
‫משהו שמעצבן אותך, שמרגיז אותך.‬
‫קוראים לי בריאן, אני בן 45,‬
‫ואני ממש לא אוהב את גרושתי.‬
‫אוי.‬ ‫-ממש לא.‬
‫טוב. למה?‬
‫שרמוטה.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב, כולם לעטות חיוכים.‬
‫שלום. אתם מה״גאזט״?‬ ‫-כן.‬
‫אני ראש החוג, ״שחקני טמבורי״.‬ ‫קן אוטלי. אולי שמעתם עליי.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא? אני מעורב בעסקי הבידור במקצועי.‬
‫אני מנהל את החוג רק בשביל הכיף.‬
‫אנחנו עושים כמה הופעות כל שנה.‬ ‫יש לנו אחת בעוד שבוע.‬
‫זה מופע כישרונות.‬
‫״לילה של אלף כוכבים."‬
‫כלומר, החבר׳ה האלה?‬ ‫-כן.‬
‫כל אחד עושה את שלו, בלי ויכוחים.‬
‫חופש הביטוי.‬ ‫-זה בריאן. פנים חדשות.‬
‫מכירים אותו?ֿ‬ ‫-כן, מכירים את בריאן.‬
‫אני אעשה סטנדאפ.‬
‫כן.‬ ‫-ואני עושה שירה פמיניסטית.‬
‫אני מבצע את ״הכניסו את הליצנים״‬ ‫במחול מודרני.‬
‫טוב, חדל קשקשת.‬ ‫בואו נראה להם מה אנחנו עושים.‬
‫קומו. תזיזו את הכיסאות.‬
‫כן, זאת אני.‬
‫היי.‬
‫סליחה על הלילה ההוא.‬ ‫לא הייתי מאופס על עצמי.‬
‫חבל. ממש נהניתי.‬
‫היה נחמד לפגוש מישהו נרגן כמוני.‬
‫למה לעזאזל אתה מסקר את הזוועה הזאת?‬
‫רק התחלתי לבוא כדי לצאת מהבית,‬ ‫כשבעלי המת היה בבית.‬
‫הם פתטיים, אבל זה היה עדיף עליו.‬
‫בטח.‬
‫כמו ״קן הקוקייה״.‬ ‫אני מרגישה כמו האחות ראצ׳ד.‬
‫רואה את השמן הקטן?‬
‫הייתי מתה לחשמל אותו.‬
‫שלום, בריאן!‬ ‫-אנשים גדולים…‬
‫קן!‬ ‫-ממש גדולים…‬
‫בואי, רבקה.‬
‫קצת קפיצות במקום.‬
‫קפיצות קטנות. אל תפגעו בעצמכם.‬
‫אין מה לעשות, היא פשוט חסרה לי.‬
‫היא כבר מצאה מישהו אחר?‬
‫לא.‬ ‫-ואתה?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫יש מישהי בעבודה‬ ‫שאמרה שהיא מחבבת אותי, אבל…‬
‫אני לא מעוניין, ופשוט אין לי כוח כרגע.‬
‫לעזאזל… כולנו עייפים ומדוכאים, גבר.‬
‫כן, סליחה…‬
‫מה אתה עושה כשאתה בדיכאון?‬
‫אני דופק את הראש עם ראטי והסוטה.‬
‫כן.‬
‫רואה כדורגל. הולך מכות.‬
‫אני שונא את השטויות הרכרוכיות האלה.‬ ‫אתה יודע?‬
‫כל י‬‫פי הנפש‬‫ האלה…‬ ‫״אוי, גבריות רעילה.‬
‫מותר לבכות!״‬
‫מותר גם לשתות חמש בירות, לקחת אקסטזי,‬
‫ולתקוע איזו שרמוטה מאחור ליד הפחים.‬
‫מה שעושה לך את זה.‬
‫נראה לי שנשבר לי האגודל בתחת של מישהי.‬
‫תבואו אליי אם אתם רוצים כתבה טובה.‬
‫חייתי חיים, תאמינו לי. חייתי חיים.‬
‫הקוראים שלכם ירצו לשמוע את זה. תרשמו.‬
‫למדתי דרמה, ואני עובד כשחקן,‬
‫אבל קשה להשיג תפקידים בימינו,‬
‫אם אתה לבן. בלי להעליב, את יודעת.‬
‫הייתה תקופה שלימדתי דרמה בתיכון.‬
‫מכירים? כולם שם שקרנים.‬
‫ברצינות, אל תלכו לשם. זה קן נחשים.‬
‫ואני סוכן כישרונות במקצועי. 25 שנה במקצוע.‬
‫כולם עברו אצלי.‬
‫בדרך למעלה, בדרך למטה, וכל מה שבאמצע.‬
‫אני יכול לספר לכם סיפורים על עולם הבידור‬
‫שיסלסלו לכם את השיער.‬
‫מה למשל?‬
‫לעזאזל… איפה להתחיל?‬
‫היי, יודעים מה כדאי לעשות?‬
‫תכתבי טור רכילות תחת שמי.‬
‫כן.‬ ‫-זה יצליח.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫קחי כיסא.‬
‫בואו נעשה את זה, למען השם.‬
‫טוב.‬
‫שמע, חבר. אתה חייב לנצל את ההזדמנויות‬
‫כשהן מופיעות, אתה יודע?‬
‫כמו הבחורה הזאת בעבודה.‬
‫כן.‬ ‫-תספיק כל עוד אתה צעיר.‬
‫בשבוע שעבר, היינו…‬
‫שיכורים ממש, ב״טמבורגרס״, בעיירה,‬
‫ובאה המלצרית עם האוכל, שווה,‬
‫והיא אומרת,‬
‫״תרצו עוד משהו, בחורים״?‬
‫ואז זה היה כזה… ״דינג!״‬
‫אחרי חמש דקות, אני וראטי‬ ‫השחלנו אותה ביחד בשירותי הנכים.‬
‫אני תקעתי אותה מאחור, כן?‬
‫פתאום, היא מוציאה את הזין של ראטי מהפה,‬
‫מסתובבת אליי ואומרת,‬
‫״רוצה צ׳יפס עם זה?״‬
‫איזו כוכבת!‬
‫בכל אופן, יצאנו, והיה שם…‬
‫איזה עקום אחד בכיסא גלגלים,‬
‫רותח מזעם בגלל שהוא נאלץ לחכות.‬
‫מצקצק לי.‬
‫אז אני רוכן אליו ואומר,‬
‫״מקווה שתיהנה בפנים‬ ‫כמו שאנחנו נהנינו, יא זבל״.‬
‫כן.‬
‫טוב, עזרת לי מאוד.‬
‫לחיים.‬
‫טוב, יש לי סיפור בשבילכם. תקשיבו.‬
‫פעם עשיתי סקס עם רוח.‬
‫ולא בהסכמה.‬
‫העלילה מסתבכת!‬
‫תמע״ט.‬
‫תקיפה מינית על־טבעית.‬
‫זה קורה, טוב?‬
‫אני אוהב לישון בלי בגדים, על הבטן.‬
‫זאת הבחירה שלי.‬
‫אפשר לטעון שלכן זה באשמתי,‬
‫אבל זאת האשמת הקורבן, לא?‬
‫אף אחד לא מצפה לזה.‬
‫אגיד לכם עוד משהו: אני יודע מי עשה את זה.‬
‫תקעה אותי…‬
‫רוח הרפאים של ליברצ׳ה.‬
‫זאת הכותרת.‬
‫היו לו חיים קלים, המניאק.‬
‫למה אתה חושב שהוא בחר בך?‬
‫אולי אני לא היחיד.‬
‫אחרי שזה יתפרסם, בטח אחרים יצטרפו.‬ ‫ככה זה קורה בדרך כלל, לא?‬
‫טוב, כן…‬
‫אני חושב שנשאיר אותך בידיה האמונות של…‬
‫סנדי. תספר לה הכול.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב? יופי.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-טוב.‬
‫ובכן, סנדי.‬
‫ליז טיילור. זוכרת אותה?‬
‫חבר של חבר שלי עבד בנתיחה שלה. כן?‬
‫הם גילו שהיא הייתה‬ ‫מלא לגמרי בביצי אהבה.‬
‫אני רוצה לדעת.‬ ‫-מרגיש כמה זה רך?‬
‫כן, ממש רך.‬
‫אנחנו משתמשים פה במרכך כביסה.‬ ‫לא מעגלים פינות.‬
‫את מכבסת בעצמך?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, אני שמה במכונה, אבל לא…‬
‫מקרצפת את המגבות ידנית.‬
‫היי, אבא.‬
‫זה היה של אימא.‬
‫היא הייתה מקריאה לי את זה.‬
‫שירים.‬
‫אתה לא אהבת את זה.‬
‫גם אני לא. רק אהבתי שהיא מקריאה לי.‬
‫״למי יער זה שייך חושבני אדע,‬
‫על אף שביתו בכפר נמצא.‬
‫הוא לא יראני עוצר כאן…״‬
‫״צופה ביער שלו הנמלא קרה.״‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫ראיתי אותך מדברת עם סיימון.‬ ‫לא רציתי להפריע.‬
‫כן, דיברתי עם סיימון, אבל…‬
‫אנחנו לא זוג.‬
‫זה היה מהיר.‬ ‫-לא.‬
‫ממש לא מהיר.‬
‫סליחה שאני כזה מעופף.‬
‫זה בסדר.‬
‫צדקת, אני עוד לא מוכן, אבל…‬
‫מצבי משתפר, לאט לאט.‬
‫זה טוב.‬
‫כן. אני משתדל להיות אדם טוב יותר.‬
‫מהמקום שבו הייתי, את יודעת,‬
‫על סף התאבדות…‬
‫לולא הכלבה הייתי מת, אז…‬ ‫שיפורים קטנים.‬
‫יופי. תודה על זה.‬
‫אתה יודע…‬ ‫הכלבה היא הדבר הטוב היחיד בחייך.‬
‫לעזאזל…‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫ראית איך הייתי.‬ ‫התנהגתי כמו מניאק לכל העולם.‬
‫שנאתי את כולם. את יודעת למה?‬
‫בגלל שהם לא מתו מסרטן, כמו ליסה.‬
‫כולל אותי. שנאתי אותי, בגלל שנשארתי חי.‬
‫והייתי מתחלף איתה במקומות בלי להסס.‬
‫מצטערת.‬
‫לליסה יש סרטן?‬
‫לא. כבר לא.‬
‫יופי.‬
‫כי אני אוהב אותה.‬
‫היא בבת עיני.‬
‫אוי ואבוי אם יקרה לה משהו.‬
‫כן.‬
‫בתאבון.‬
‫וואו!‬
‫אני מתה מרעב.‬
‫וואו.‬
‫זה חם?‬
‫זה מגעיל!‬
‫באמת?‬
‫ליסה הייתה מעמידה פנים שזה טעים.‬
‫כן, אבל ליסה אהבה אותך.‬
‫נכון.‬
‫אוי לא, אני לא…‬ ‫-לא, את צודקת.‬
‫היא שיקרה כדי לעודד התנהגות טובה.‬
‫לפחות השתדלתי, את יודעת.‬
‫נשים יותר טובות מגברים.‬
‫והן תמיד מנסות להביא אותנו לסטנדרטים שלהן.‬
‫טוב… אתה הגבר היחיד שהכין לי ארוחה.‬
‫אז טכנית, זאת הארוחה הכי טובה‬ ‫שגבר הכין לך אי פעם.‬
‫עד כמה זה גרוע?‬
‫אגיד לך ככה:‬
‫זה הדבר הכי גרוע שנכנס לפה שלי היום,‬
‫והיה יום עמוס.‬ ‫-טוב.‬
‫כן.‬
‫הייתי, ולנצח אהיה, חסר תועלת בלעדיה.‬
‫אתה לא… אל תגיד ככה.‬ ‫אתה לא חסר תועלת.‬
‫זה לא שלא יכולתי לעשות כלום בלעדיה,‬ ‫פשוט לא רציתי.‬
‫לא היה בזה כיף.‬
‫הייתי חוזר הביתה,‬
‫היא הייתה במטבח,‬
‫מבשלת, קוצצת דברים,‬
‫מאכילה את הכלבה, שואלת אותי על היום שלי,‬
‫נותנת לי עצות…‬ ‫ואם היא ביקשה שאעביר את המלח,‬
‫הייתי אומר,‬ ‫״אני חייב לעשות הכול בבית הזה?״‬
‫אני מתגעגע אליה כל כך.‬
‫חשבת פעם להיות במערכת יחסים אמיתית?‬
‫אתה יודע, אני רוצה את מה שהיה לך.‬
‫נישואים, ו…‬ ‫-אז…‬
‫זה מביא אותי לנקודה הבאה שלי.‬
‫אני מכיר בחור שממש מעוניין בך,‬
‫והוא רוצה להיפגש איתך.‬
‫את אוהבת גברים במדים?‬
‫לא שוטר?‬ ‫-לא.‬
‫חייל?‬
‫דוור.‬
‫מה הבעיה שלו?‬ ‫-האמת? אני לא יודע איפה להתחיל.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-לא…‬
‫הוא ביקש שאנמיך ציפיות.‬
‫צנוע.‬ ‫-לא ממש.‬
‫לא.‬ ‫-טוב…‬
‫איך הוא נראה?‬
‫מזוקן…‬
‫היפסטר?‬
‫יותר כמו המראה‬ ‫שההיפסטרים התבססו עליו.‬
‫היפי?‬ ‫-הומלס.‬
‫אין רע במחוסרי דיור.‬ ‫-את כזאת מתקדמת.‬
‫אז?‬
‫נו?‬
‫טוב. כן.‬
‫פשוט ספר לו… ספר לו הכול עליי,‬
‫שהמצב לא יהיה מוזר.‬ ‫-טוב.‬
‫יופי.‬ ‫-יופי.‬
‫הוא יהיה בעננים.‬
‫מעולה.‬
‫אני צריכה לזוז, כי אני צריכה לאכול…‬
‫לפני שאני מתחילה לעבוד.‬
‫זה בסדר גמור. זה בסדר.‬
‫מצטערת!‬ ‫-זה בסדר. לא.‬
‫צאי בכוחות עצמך, כי אני צריך‬ ‫לאכול את הארוחה שהכנתי לנו.‬
‫סליחה. תודה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות, חמוד.‬
‫אודיע לדוור.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫אימא, ראית את כדורי הג׳אגלינג שלי?‬
‫הם בטח איפה שהשארת אותם, חמודי.‬
‫חשבתי שאולי שמת אותם איפשהו.‬
‫ראיתי אותם במטבח קודם.‬
‫כן. התאמנתי שם.‬
‫יופי. לילה טוב, חמוד.‬
‫לילה, אימא.‬
‫לילה, לני.‬
‫אפשר לקרוא לך ״אבא״?‬
‫לא ברגע זה.‬ ‫-טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫מטומטם.‬
‫קוג׳אק שלי.‬
‫״מי אוהב אותך, בייבי?״‬
‫את.‬
‫אהבל.‬
‫את יכולה לדבר.‬
‫וגם…‬
‫מעולם לא נראית יפה יותר.‬
‫מתוק שלי!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬