A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
- Táncoljunk! - Meleg van.
- Na! - Elolvadok.
- Mielőtt berúgsz. - Basszus!
Kérlek! Gyere már!
Tangózhatunk is.
Atyaég! Gyere már!
Igen!
Nem ejtett le!
Köszi!
Na, gyerünk!
Igen.
Tessék!
Igen.
Kié ez?
Brandy reggelije, igaz?
Gyere!
Ide!
Jó kislány!
Egy újabb nap. Össze kell szednem magam!
Arccal előre!
Képzeld, megkaptam a kiadó szobát.
Remek.
- Biztos a fürdés miatt. - Ki gondolta volna?
Máskor is alkalmazhatnád. Hátha!
Kezdek egyenesbe jönni.
Őszintén, sokkal magabiztosabbnak érzem magam.
Nem nagyon... de több, mint a semmi.
Ki az a bige, akivel a minap láttalak?
Innen jött ki. Helyeske.
- Milyen bige? - Az a formás szőke.
Nem a tiéd, ugye?
Nem. Ő Roxy.
Nem gond, ha rámozdulok?
Nem jut annyi csaj, mint gondolnád.
- Szólok az érdekedben. - Ne dicsérj túl,
így is csalódni fog. Ha valamit, akkor inkább húzz le.
- Húzzalak le? - Igen.
És azt hogy?
Nem tudom. Szerinted?
Akkor azt mondom, pont olyan vagy, mint akit a zsaruk húztak ki egy folyóból.
Jó. De nem valami előkelő részen.
Inkább valami szennyvíztelep közelében.
Jött levelem?
Nem hinném.
Remek.
- Köszi! - Csá, haver!
TAMBURY HÍRMONDÓ
Bocs a meditáción történtek miatt!
- Tudja, hogy nem a te hibád. - Ja.
Az övé. Mert ilyen idegesítő pöcs.
Figyu, Tony, ittál előtte?
Nem. De utána muszáj volt bedobnom egyet, hogy lenyugodjak.
- Gondolom, az is az ő hibája? - Nem.
Nem csak az övé. Sok jó ürügy akad az ivásra.
Régen is berúgtam, csak akkor örömömben.
Azzal nem is volt gond.
Most szomorúságomban iszom, ami nem jó, mert így gyakoribb, és korábban kezdődik.
Akkor hagyd abba!
- Jó ötlet! - Komolyan.
Ha gondod van, menj az AA-hoz, vagy rehabra vagy...
Minek?
Hogy felépülj.
Nem az ivás a betegségem, nem?
- Nem, de nem jó neked. - Semmi sem.
Mind haldoklunk.
Az egészségesek is, csak lassabban...
Akkor azért, hogy tovább élj.
Jó, de minek?
Hát hogy több olyat csinálhass, amit szeretsz.
Szeretek inni.
- Persze. - Minden piás árt magának.
Olyan piásnak kell lennem, aki nem árt másnak.
De még te is piásnak hívod magad.
Csak az esetek felében. De bárminek is akarod hívni,
csak a bajban iszom.
Nem az én hibám, hogy bajos világot élünk. Ez egy szörnyű hely.
Mindenkinek van valami hibája. Az enyém ez.
Mindenki aggódik valamiért.
Nem is tudom, pénz, egészség, éhínség vagy háború miatt.
Csimpánzok vagyunk, bolygóméretű aggyal.
Nem csoda, hogy berúgunk, és megpróbáljuk leölni egymást.
Jó veled dumálni.
- Sziasztok! - Szia!
- Jól vagy? - Dumáltok?
- Igen. - Igen.
Épp az új tervemet ecsetelem, hogy halálra iszom magam,
míg a saját evolúcióm áldozatául nem esek.
Te hiszel benne?
A bizonyítottan létező evolúcióban? Igen.
Pont ez a gond. A tudományod csak a tényekkel foglalkozik.
- Én nyitottabb vagyok ennél. - Remek.
- Jöhet minden, ami paranormális. - Igen?
Korábbi élet. Telepátia.
Abban kicsit én is jó vagyok.
Igen?
Tudod, miből tudod, ha belép egy angyal?
- Az... - Bocs,
tovább fogsz beszélni hozzám?
A fahéjas illatból.
Gyerekes vagy!
Várj!
Csak nem egy angyal lépett be?
Ja, csak a fahéjas csiga.
Szóval...
ez a zen dolog
nem igazán jött össze.
- Nem? - Nem.
Elmentem a meditációs cuccra...
de nagyon idegesítő fickó volt! Leordítottam a fejét, majd kirohantam.
- Mivel idegesített? - Mindennel.
Szörcsögött meg szipogott.
- Meg ezzel... - Mivel?
Pontosan!
Mit mondtál neki?
Egy takonyszürcsölő pöcsfejnek hívtam.
Igen.
Atyaég!
Hazamentem, berúgtam,
és videókat néztem Lisáról.
Ismered a béka és a skorpió meséjét?
Nem.
A skorpió át akart jutni a folyón.
Megkérdezte a békát, hogy átvinné-e
a hátán. A béka válasza: „Nem, mert megmarsz.”
Erre a skorpió: „De akkor mindketten megfulladnánk.”
A béka belátta, hogy a skorpiónak igaza van.
Mikor a folyó közepére értek, a skorpió megmarta a békát.
A béka azt mondta:
„Most mindketten meghalunk. Miért martál meg?”
A skorpió ezt válaszolta:
„Mert skorpió vagyok.”
Hát igen.
Nem változtathatok a természetemen.
Te a béka vagy!
- A béka? - Igen.
De miért?
Tudtad, hogy nem élvezed majd a meditációt,
mégis elmentél, szívességből.
Aztán dühös lettél,
és emiatt is bűntudatod van.
Te vagy a béka.
Értem.
Érzékeny vagy.
Bízol másokban.
Semmi köze az alakomhoz?
Vagy a tokámhoz?
A béka?
- Reméltem, hogy a skorpió. - Gondoltam.
- Érted? - Igen.
Az menőbb. Csípem a békákat.
Csak senki sem szokta azt mondani, hogy szeretné, ha a pasija
olyan pufi és ragadós lenne.
Vagy szeretné, ha a pasija bele tudna csimpaszkodni egy levélbe.
És be tudna dobni egy férget a szájába a mellső lábával.
Emberek! Ez itt James, June fia.
- Mostmár a te fiad is, nem? - Nem.
Ma kezdi a gyakorlatát.
- Sziasztok! - Szia!
Légy jó! Csináld, amit mondanak! Ne légy nagyon idegesítő!
Ezt nézd!
- Puszit! - A rohadt életbe, anya!
- Oké, szia! - Szia!
- Gyere! - Rendben.
Szia!
Valószínűleg felidegesít majd. De jó szíve van. Nem szó szerint.
Túlsúlyos, úgyhogy elég gázok a szervei.
Tragédia lesz a vége. Szörnyű kajákat eszik.
Egy hete nem kakilt.
Annyira tipikus.
Mikor végre tud, az egész házban hallani az agonizálását.
Mindig mondom, egyen gyümölcsöt.
De nem hajlandó.
Szerintem így fog meghalni.
A vécén. Erőlködésben, szívrohamban, agyvérzésben, ilyesmikben.
Mint Elvis.
Csak az izgalmas dolgok nélkül, amiket Elvis tett.
Viszlát!
Mostantól olvasnod kéne az újságot.
- Miért? - Mert itt dolgozol.
- Asszem. - James?
- Matt Braden, a szerkesztő. - Szia!
- Szia, Matt! Örvendek! - Én is.
Majd megmutatják, mi hogy működik, ha kérdésed van...
- Írunk az AmSzínről? - Miről?
- Az mi? - Amatőr színjátszó csopi. Tag vagyok,
a kultúrházban próbálunk.
Nagyon jó. Tanulunk színészetet, táncot.
Táncolsz, mi?
De még mennyire!
Táncolok, énekelek,
színészkedek, zsonglőrködök. Fullosba nyomom.
Inkább csinálj teát mindenkinek!
- Jó lesz kezdésnek, nem? - Rendben.
- Kér valaki teát? - Nem.
Én nem, köszönöm!
- Nem... - Én igen.
- Jó, oké. - Ott találod.
Rendben.
- Úgy tűnik, boldoggá tesz a család. - Igen.
Ideje volt megállapodnom.
Egyetlen nővel!
Nőcsábász voltál?
Igen, eléggé.
- Értem. - Igen.
Elég későn kezdtem, volt mit bepótolnom.
A húszas éveimben léptem csak a pályára.
Ja, értem.
Tinikoromban elég félénk voltam.
Nem voltam mindig menő.
- Nem? - Nem. Régen...
- elég furán néztem ki. - Azt a kurva!
- Hogy néztél ki? - Nem is tudom,
de A rút kiskacsa elég inspiráló volt.
Abban van az a fura kiskacsa,
akit a többiek egyfolytában csesztetnek,
de mikor felnő, rájön, hogy nem is kacsa, hanem...
egy százkilós meztelencsiga-ember, aki a helyi ingyenes újságnál dolgozik?
- Igen, az lesz az. - Aha.
Pályára lépni... A kurva életbe!
Én szívesen írok az AmSzínről, ha nem gáz.
Mindannyiunknak meg kéne néznie.
- Keksz! - Mindenképpen.
Rohadt fáradt vagyok.
- Minden oké? - Ja.
Ez meg ki?
Szia! James vagyok.
- Segíthetnél a kihordásban. - Nem az én dolgom.
Mindenbe be kell segítened.
- Jól van, apa! - Nem vagyok.
Na, gyere! Elkél a segítség. Leszakad a hátam.
Oké, de ötre a próbán kell lennem.
- Milyen próba? - Az AmSzín csopié.
Beszállhatok?
Persze. Bárki beszállhat, aki jó valamiben.
Bingó!
- Miben vagy jó? - Miben nem?
Bábos vagyok.
Vicceket írok.
Ezt figyeld!
Minden oké?
Igen.
Ha jön, szürke, ha elmegy, beterít, mi az?
- Nem tudom. - Elefánt.
Eláztál.
- Gusztustalan vagy! - Tényleg?
Nem az én arcomba élveztek, drága!
Üdv, Tambury Színjátszókör!
- Üdv, Ken! - Emberek!
- Üdv, Ken! - Helló! Hogy vagyunk?
- Jól? - Igen.
Brian, üdv a Tambury Színjátszókörben!
Szia, Brian!
Játsszuk el, amit akkor szoktunk, mikor új tag érkezik!
Mondd a neved, korod, valamit, amit nem szeretsz,
valamit, ami feldühít és valamit, ami bosszant!
Brian vagyok, 45 éves.
És nagyon nem szeretem az ex-feleségem.
- Atyaég! - Utálom.
Értem. És miért nem?
- Mert egy ringyó. - Oké.
Elő a legjobb arcunkkal!
- A Hírmondótól jöttek? - Igen.
Én vezetem a Színjátszókört. Ken Otley, hallottak rólam?
- Nem. - Nem?
Pedig benne vagyok a showbizniszben.
- Oké. - Ez itt csak hobbi.
Van pár előadásunk évente. Kábé egy hét múlva is lesz.
Egy revüelőadás.
A címe: Az ezer csillag éjszakája.
- Ők is benne vannak? - Igen, persze.
Mindenki mást ad elő, semmi veszekedés.
- Szabad önkifejezés! - Ő Brian, új arc.
- Ismerik? - Igen, ismerjük.
Standupozni fogok.
- Ja. - Enyém a feminista költészet.
Én meg a Send in the Clownst adom elő.
Elég a fecsegésből! Mutassuk meg, mit tudunk!
- Felállni! Tegyük el a székeket. - Én vagyok!
Szia! Bocsi azért az estéért, nem igazán voltam önmagam.
Kár! Pedig élveztem. Jó volt találkozni hasonlóan zsémbes emberrel.
Minek írsz erről a majomparádéról?
Akkor kezdtem el járni, mikor a halott férjem otthon volt.
Ők is köcsögök, de inkább ők, mint a férjem.
Persze.
Mintha Ratched nővér lennék a Száll a kakukk fészkére filmből.
Látod a kis kövéret?
Őt szívesen megsokkolnám.
- Helló, Brian! - Nagydarabok is!
- Ken! - Nagyon nagyok.
Gyere, csináljuk, Rebecca! Ugráljunk egy kicsit!
Csak lazán, nehogy baj legyen.
Nem tudom, mit tegyek, hiányzik.
Van valakije a nejednek?
- Nem. - Neked?
Nem, dehogy is.
Van egy csaj a melóban. Azt mondta, bejövök neki, de...
Engem nem érdekel, és most amúgy is eléggé besokalltam.
Basszus, mindenki bedepizik néha.
Igen, sajnálom.
Mit csinálsz, ha depressziós vagy?
Bebaszok Rattyvel és Pedóval.
- Értem. - Menj focimeccsre! Balhézz!
Utálom ezt az érzelgős dumát, vágod?
Ezt a vérző szívű, „Jaj, mérgező férfiasság,
nem baj, ha sírunk,” dumát.
Inkább rúgj be, dobj be egy ekit, és bassz meg egy sunát a kukáknál.
Bármit, ami beindít.
Beletört az ujjam az egyik bige seggébe.
A jó sztorikért hozzám jöjjenek!
Olyan életem volt, hogy csak na! Az olvasóik tutira hallani akarják. Írják!
Végzett színész vagyok,
de manapság nehéz szerepet kapni ha fehér vagy, nem sértésből.
Tanítottam színművészetet középsulisoknak, tudták? Tele van hazugokkal.
Be ne tegyék a lábukat! Mint a viperafészek!
Tehetségkutató vagyok már 25 éve.
Mind megfordult nálam,
feltörekvőfélben, lecsúszófélben, mindenhogy.
Olyan sztorikat tudnék mesélni, amitől kettéáll a fülük.
Mint például?
Hol is kezdjem?
Tudják, mit kéne? Pletykarovatot írniuk belőlem!
- Értem. - Ez működhet.
Rajta! Csináljuk!
Üljenek le!
Csináljuk már, az Isten szerelmére!
Ja, köszi!
Haver, meg kell ragadnod az alkalmat,
ha felajánlkoznak neked, vágod?
Mint a melós bige.
- Igen. - Amíg fiatal vagy!
Múlt héten...
berúgtunk a Tamburgerezőben.
Kihozza a kaját a dögös pincérnő.
Azt mondja,
„Tehetek még valamit önökért, uraim?”
Rögtön tudtam, mit tegyek.
Öt perc múlva a rokivécében húztuk nyársra a csajt Rattyvel.
Épp hátulról döngetem,
hirtelen kihúzza Ratty farkát a pofájából, rám néz, és azt mondja,
"Krumplival kéred?"
Mekkora sztár!
Mindegy, kijöttünk...
erre volt ott egy tolószékes nyomi.
Kiborult, hogy mennyit kellett várnia. Vágott egy pofát.
Erre odahajoltam hozzá:
"Remélem, te is ilyen jól szórakozol majd bent, pöcsfej."
Igen.
- Ez mind igen hasznos volt. - Egészségünkre!
Ezt a sztorit hallgassák!
Egyszer szexeltem egy szellemmel.
Pedig bele sem egyeztem.
Kezd bonyolódni!
Közérdekű közlemény.
Létezik paranormális szexuális erőszak, értik?
Hason, anyaszült meztelenül szeretek aludni.
Ez az én választásom.
Egyesek azt mondanák, az én hibám,
de az pusztán áldozathibáztatás lenne. Azt senki nem akarja.
És mondok még valamit, tudom, ki tette.
Megdugott hátulról... Liberace szelleme.
Ez legyen a főcím.
Megkönnyítettem a buzinak.
Miért választotta önt?
Talán nem én vagyok az egyetlen. Ha ez kiderül, majd jön a többi.
Általában így van, nem?
Remek. Nos,
Sandy szakértő kezeire bízzuk magát.
- Mondjon el neki mindent! - Nagyszerű. Úgy lesz.
Remek.
- Köszi! - Viszlát!
- Rendben.
Szóval, Sandy! Emlékszik Liz Taylorra?
Az egyik barátom barátja végezte a boncolását.
Kiderült, hogy tele volt nyomva szív alakú gésagolyókkal.
- Mondd! - Milyen puhák, igaz?
Nagyon puhák.
Az öblítő miatt. Semmin nem spórolunk.
- Te mosod? - Nem.
Én teszem be a mosógépbe, de nem kézzel mosom.
Szia, apa!
Anyáé volt.
Mindig ebből olvasott.
Verseket.
Téged nem érdekeltek. Engem sem. Csak szerettem, ahogy olvassa.
„Kinek az erdeje lehet, Azt hiszem, tudom
A háza a faluban van, úgy tudom
Nem látja, hogy megállok
- Nézni...” - „Nézni, ahogy az erdejét
beborítja a hó.”
- Szia! - Szia!
Láttalak Simonnal, nem akartalak zavarni.
Igen, Simonnal beszélgettem, de amúgy meg...
nem vagyunk együtt, nem?
- Gyors volt. - Nem.
Semmi gyors nem volt benne.
Bocs, túl érzékeny vagyok.
Semmi baj.
Igazad volt, nem állok készen, de...
mindig jobb egy kicsit.
Az jó.
Igen, az. Próbálok jobb ember lenni.
Annál, amilyen eddig voltam,
aki majdnem kinyírta magát.
Ha a kutya nincs, halott lennék. Lassan, de fejlődöm.
Ez nagyszerű. Köszönöm!
Szóval a kutya az egyetlen jó dolog az életedben.
A kurva életbe!
Nem ezt mondtam.
Láttad, mekkora seggfej voltam mindenkihez.
Utáltam mindenkit. Tudod, miért?
Mert Lisa meghalt rákban, ők meg nem.
Magamat is utáltam, mert nem haltam meg.
Bármikor helyet cserélnék vele.
Sajnálom!
Lisa rákos?
Nem. Már nem.
Akkor jó.
Mert imádom a csajt.
Mindennél jobban.
Nem viselném el, ha baja esne.
Igen.
Bon appétit.
Hűha!
Éhen halok.
Hűha!
Forró?
Kurvára undorító!
Tényleg?
Lisa mindig eljátszotta, hogy finom.
Igen, de Lisa szeretett!
Valóban.
- Jaj, nem úgy... - Nem, igazad van.
Hazudott, hogy ne vegye el a kedvem. Legalább megpróbáltam.
A nők jobbak nálunk.
Mindig próbálnak feljavítani minket.
Igazából te vagy az egyetlen férfi, aki valaha főzött nekem.
Akkor eddig ez a legjobb kaja, amit férfi főzött neked.
Szóval...
Mennyire rossz?
Mondjuk úgy,
hogy ez a legrosszabb, ami ma a számban járt.
- És nem unatkoztam. - Jó.
Igen.
Nélküle mindig is haszontalan voltam.
Ne mondd ezt! Nem vagy haszontalan!
Tudtam volna, csak nem akartam nélküle semmit csinálni.
Úgy nem élveztem.
Mikor hazaértem,
a konyhában sürgött-forgott, főzött, megetette a kutyát, a napomról kérdezett,
tanácsokkal látott el. És ha megkért, adjam a sót,
azt mondtam: "Mindent én csináljak?"
Nagyon hiányzik.
Nem akartál valaha igazi kapcsolatot?
De. Olyat, mint a tiétek.
- Házasság... - Ezzel...
elértünk a következő témához.
Ismerek egy fickót, akinek eléggé bejössz,
és találkozni akar.
Bejönnek az egyenruhás pasik?
- Ugye nem zsaru? - Nem.
Katona?
Postás.
- Mi a gond vele? - Nem is tudom, hol kezdjem.
- A kurva életbe! - Nem.
Megkért, hogy húzzam le.
- Szerény. - Nem igazán.
- Nem. - Oké.
Hogy néz ki?
Olyan... szakállas.
Hipszter?
Inkább az, akiről a hipszterek mintázzák magukat.
- Hippi? - Hajléktalan.
- Nincs bajom velük. - Milyen nyitott vagy.
Szóval?
Bökd ki! Nos?
Oké. Rendben.
Csak mondj el neki mindent rólam,
- hogy ne legyen kínos. - Oké.
- Remek. - Remek.
Odalesz az örömtől.
Nagyszerű.
Most megyek, mert ennem is kell,
mielőtt melózni kezdek.
Érthető. Semmi baj.
- Nagyon sajnálom! - Semmi gáz.
Kísérd ki magad, mert meg kell egyem ezt a kaját.
- Sajnálom! Köszi! - Semmi baj.
- Szia! - Szia, drága!
Szólok a postásnak.
- Szia! - Szia!
Láttad a zsonglőrlabdáim?
Ott lesznek, ahol hagytad őket.
Gondoltam, hátha eltetted valahova.
Utoljára a konyhában láttam.
Tényleg. Ott gyakoroltam.
Ügyes vagy! Jó éjt, drágám!
Jó éjt, anya!
Jó éjt, Lenny!
Hívhatlak apának?
- Most nem. - Oké.
Jó éjt!
Pöcsfej!
Kis Kojakem.
- Ki szereti a picinyét? - Te.
Faszfej.
Te mondod?
Különben is...
szebb vagy, mint valaha.
Jaj, drágám!
A feliratot fordította: Tátrai Linda