EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-Dansa med mig. -Det är för varmt.
-Innan du är för full. -För fan.
Snälla! Kom.
Vi kan dansa tango.
Herregud!
Ja!
Han tappade mig inte!
Skål!
Kom då.
Ja.
Här.
Ja.
Vems är det?
Brandys frukost, va?
Kom.
Kom hit.
Duktig flicka.
Ännu en dag. Jag måste hålla ihop.
Möta världen.
Jag fick lägenheten, så du vet.
Bra.
-Så badet funkade. -Vem kunde ana?
-Tvätta dig igen. Allt är möjligt. -Livet går äntligen uppåt.
Det har gett mig nytt självförtroende.
Inte mycket, men... Det hjälper.
Vem är bruden jag såg dig med häromdan, som kom ut härifrån? Snygg.
-Vilken brud? -Blond. Läcker.
Inte din, va?
Nej. Roxy.
Får jag stöta på henne? Jag får inte ligga så mycket som man tror.
-Jag ska nämna dig. -Ta inte i.
Då blir hon besviken. Snacka hellre ner mig lite.
-Snacka ner dig? -Ja.
Hur då?
Vet inte. Vad tror du?
Jag skulle säga: "Han ser ut som nåt som polisen skulle dragga ur floden."
Inte den fina delen av floden. Närmare avloppsverket eller nåt sånt.
Nån post?
Tror inte det.
-Bra. Hejdå. -Tjing. Vi ses.
Förlåt för...det där med meditationen.
-Det var inte ditt fel. -Visst.
Det var hans. En störig jävel.
Tony, hade du druckit innan?
Nej. Jag tog en stänkare efteråt för att lugna mig, men...
-Det var väl också hans fel? -Nej.
Inte bara hans. Det mesta ger en ursäkt för att dricka.
Jag brukade dricka när jag var glad,
och det var okej, men nu dricker jag när jag är nere, och det är inte så bra.
Det blir oftare och tidigare.
Sluta då.
-Lysande! -På allvar.
Gå till AA om du har problem, eller få behandling...
Varför?
-För att bli frisk. -Drickandet är inte min sjukdom.
-Men det är dåligt. -Allt är dåligt.
Vi är alla döende.
Är man frisk dör man bara långsammare.
Okej, då lever du längre.
Ja, men varför?
Vadå varför? Så att du kan göra sånt du gillar.
Jag gillar alkohol.
-Visst. -Alla fyllon tar skada.
Man får vara snäll och inte skada andra, men...
Men Tony, du säger att du är ett fyllo...
Bara halva tiden. Men visst... om du vill sätta en etikett på det.
Jag dricker när det är jobbigt. Jag rår inte för att världen har problem.
Den är...hemsk.
Alla är trasiga på nåt sätt, det här är mitt.
Alla har problem, som...
...jag vet inte, pengar, hälsa, svält, krig.
Vi är apor med hjärnor stora som planeter.
Inte konstigt att vi super och försöker döda varandra. Galet.
Kul att prata.
-Hej där. -Hej.
Pratar ni bara?
-Ja. -Ja.
Jag berättade att min nya plan är att supa ihjäl mig
tills min evolution imploderar.
Tror du på sånt?
Vad? Det bevisade faktumet evolution? Ja.
Det är väl själva problemet? Vetenskap handlar bara om fakta.
-Jag har ett mer öppet sinne. -Bra.
-Jag älskar allt paranormalt. -Gör du?
Tidigare liv. Telepati.
-Jag har lite av det själv. -Jaså?
Vet du hur man vet när en ängel är i rummet?
-Så... -Ursäkta, ska du fortsätta prata med mig?
Det doftar kanel.
Barnsligt.
Vänta.
Kom en ängel just in här? Nej, du äter en bulle.
Så...
Jag och zen, det funkade inte riktigt.
-Inte? -Nej.
Jag gick på den där meditationen...
...men han var så störig.
Jag skrek åt honom och stormade ut.
-Hur var han störig? -På alla sätt.
Han sörplade och snörvlade.
-Åh, han gjorde en grej. -Vadå?
Precis!
Vad skrek du?
Jag tror jag sa "snorsnörvlande idiot."
Ja.
Kära nån.
Jag gick hem, blev full, och tittade på videor av Lisa.
Känner du till fabeln om grodan och skorpionen?
Nej.
Skorpionen vill ta sig över floden.
Så han frågar grodan om han kan få åka på hans rygg.
Grodan säger: "Nej, du sticker mig."
"Varför skulle jag göra det? Då drunknar vi båda."
Grodan säger: "Det är sant. Okej."
Halvvägs över floden sticker skorpionen grodan.
Grodan säger:
"Nu dör vi båda. Varför stack du mig?"
Och skorpionen säger:
"För att jag är en skorpion."
Ja...
Jag kan nog inte ändra min natur.
Nej, du är grodan.
-Grodan? -Ja.
Varför det?
Du visste att du skulle ogilla meditationen,
men du gick för nån annans skull.
Sen blev du arg, och får dåligt samvete för det.
Du är grodan.
Ja.
Känslig.
-Litar på folk. -Det är inte figuren, då?
Eller halsen?
Grodan?
-Jag ville bli skorpionen. -Jag anade det.
-Förstår du? -Ja.
Det är coolare. Jag älskar grodor.
Men ingen säger nånsin: "Jag vill ha en man.
Han ska vara knubbig och klibbig.
Han ska kunna hålla sig fast på ett blad.
Min man ska kunna trycka i sig en mask med framfötterna."
Hörni? Det här är Junes son, James.
-Din son nu då? -Nej. Hans praktik börjar i dag.
-Hej, allihop. -Hej.
Var snäll. Gör som du blir tillsagd. Var inte irriterande.
Titta här.
-Ge mig en puss. -För fan, mamma!
-Vi ses sen. -Vi ses.
-Kom nu. -Okej.
Hejdå.
Han kan bli jobbig, men han har ett fint hjärta.
-Okej. -Inte bokstavligen.
Han är fet, så alla organ mår dåligt.
En väntande tragedi. Usel kost.
Har inte bajsat på en vecka.
Men det är typiskt.
När han väl gör det hörs det i hela huset, smärta och skrik.
"Ditt eget fel, ät frukt!" Men det gör han inte.
Han kommer nog att dö så.
På toa. Överansträngning, hjärtinfarkt, stroke eller nåt.
Som Elvis.
Men utan allt spännande som Elvis gjorde innan.
Vi ses.
Du borde börja med att läsa tidningen.
-Varför? -Du jobbar här.
-Visst. -James?
-Hej. Matt Braden, redaktör. -Hej.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Gänget visar hur allt funkar, men har du frågor så...
-Skriver vi om AmDram? -Vad är det?
Jag är med i en amatörteaterförening. Vi övar i samlingslokalen.
Det är jättebra. Vi har teater, dans.
Dansar du?
Ja, massor.
Jag dansar, sjunger, skådespelar, jonglerar. Jag är mångsidig.
Kan du inte göra te till alla?
-Det är en bra start, eller hur? -Okej.
-Vem vill ha te? -Nej.
Det är bra, tack.
-Ingen vill ha, så... -Jag vill ha.
-Där borta. -Visst.
-Du verkar trivas med att ha en familj. -Ja.
Det är dags att stadga sig. Med bara en kvinna.
Var du en kvinnokarl?
-Absolut. -Okej.
Jag började sent, så jag hade mycket att ta igen.
Jag började inte så min säd förrän i 20-årsåldern.
Åh. Okej.
Ja. Jag var blyg i tonåren.
-Jag var inte alltid så här cool. -Inte?
-Nej. Jag...såg lite konstig ut. -Lägg av!
-Hur såg du ut? -Jag vet inte.
Den fula ankungen var en inspiration.
Är det den där det finns en konstig ankunge
som de andra ankorna mobbar,
men när den växer upp är den ingen anka, utan...
...en 100-kilos mänsklig snigel som jobbar på en gratistidning?
-Japp, den är det. -Ja.
Sprida sin säd... För helvete!
Jag vill skriva om AmDram om det går bra?
Ja. Vi borde gå och titta.
-Kakor. -Absolut.
Jäklar, jag är helt slut.
-Allt väl? -Ja.
Vem är det här?
Hej, jag heter James.
-Du kan hjälpa Brian med tidningarna. -Inte min grej.
Du ska göra lite av varje.
-Fan, pappa! -Det är jag inte.
Kom igen. Jag behöver hjälp, ryggen tar kål på mig.
Jag har repetition klockan fem.
-För vad? -Min AmDram-grupp.
-Får jag vara med? -Ja. Alla får vara med om de har talang.
Bingo!
-Vad gör du? -Vad gör jag inte?
Jag är dockspelare.
Jag skriver skämt.
Kolla här...
Går det bra, Valerie?
Japp.
Vad är grått och kommer i hinkar?
-Vet inte. -Elefant.
Du är genomblöt!
Du är äcklig!
Jaså? Det är inte jag som har sperma i fejset.
God eftermiddag, Tambury Players.
-God eftermiddag, Ken. -Alla!
-God eftermiddag, Ken. -Hej. Hur mår vi?
-Allt väl? -Inte illa.
Brian, välkommen till Tambury Players.
-Hej, Brian. -Hej, Brian.
Vi gör en namnlek, det gör vi när det kommer nån ny.
Namn, ålder och nåt du inte gillar,
nåt som irriterar dig, nåt som hetsar upp dig.
Jag heter Brian, jag är 45.
Jag gillar inte min exfru.
-Kära nån. -Alls.
Okej. Varför?
-Slampa. -Okej.
Gör ett gott intryck nu.
-Är ni från The Gazette? -Ja.
Jag leder gruppen. Ken Otley, ni känner kanske till mig.
-Nej. -Inte?
Inte? Jag arbetar inom showbiz. Det här är för nöjes skull.
Vi gör några uppträdanden per år. Vi sätter upp en revy om en vecka.
En natt av tusen stjärnor.
-Det här gänget? -Ja, med de här.
Alla gör sin egen grej, så inga bråk.
-Yttrandefrihet! -Brian här är ny.
-Känner ni honom? -Jadå.
-Jag ska göra ståupp. -Okej.
Jag gör feministisk poesi.
Jag gör "Send in the Clowns" med en dans.
Nog pratat. Kom, vi visar vad vi gör.
-Upp på fötterna. Bort med stolarna. -Ja, det är jag!
Hej. Ledsen för häromkvällen. Jag var inte mig själv.
Synd. Jag gillade det.
Kul att träffa nån lika grälsjuk som jag. Varför skriver du om det här skräpet?
Jag gick med för att komma ut när min döde make var hemma.
De är idioter, men det var ändå bättre.
Visst.
Det är som Gökboet. Jag känner mig som syster Ratched.
Ser du tjockisen?
-Jag skulle gärna elchocka honom. -Hej, Brian!
Okej, stora människor.
-Ken. -Stora. Jättestora.
Kom igen, Rebecca. Hoppa upp och ner litegrann.
Bara ett litet hopp. Försiktigt.
Det hjälps inte, jag saknar henne.
Har hon ihop det med nån annan?
-Nej. -Du?
Nej, självklart inte.
En på jobbet sa att hon gillar mig, men...
...jag är inte intresserad, och jag är så less just nu.
För helvete, alla blir less och deppiga.
Förlåt, jag...
Vad gör du när du är deppig?
Jag super med Ratty och peddot.
-Okej. -Går på fotboll. Startar slagsmål.
Jag hatar sånt där sjåpigt nonsens.
Sånt där klemigt: "Åh, toxisk maskulinitet...
Det är okej att gråta."
Det är lika okej att dricka fem öl, ta ecstasy
och sätta på nåt luder bakifrån mot soptunnorna.
Smaken är som baken.
Jag tror jag bröt tummen i nån bruds röv.
Kom till mig om ni vill ha en story.
Jag har levt, ska ni veta. Läsarna vill höra det här, anteckna.
Jag gick på teaterskola och är skådis,
men det är svårt att få roller nu om man är vit. Inget illa menat.
Jag var teaterlärare på internat ett tag. Känner ni till det? Fullt av lögnare.
Åk inte dit, det är ett ormbo.
Jag är talangscout, 25 år i branschen.
Jag har jobbat med alla, på väg upp, på väg utför och allt däremellan.
Jag kan berätta historier om showbiz som får håret att ställa sig.
-Som vad? -Jösses, var ska vi börja?
Vet du vad! Du borde spökskriva en skvallerspalt åt mig.
-Okej. -Det kommer att funka!
Kom. Nu kör vi.
-Sätt dig. -Ja.
För Guds skull, vi gör det!
Åh, okej.
Grejen är att du måste ta tillfällena i akt när de dyker upp.
Som tjejen på jobbet.
-Ja. -Gör det medan du är ung.
Förra veckan var vi...
...på fyllan på Tamburgers i stan.
Servitrisen kommer med maten. Snygg.
Hon säger:
"Kan jag göra nåt för er gentlemän?"
Det sa bara "Pling!".
Fem minuter senare pålade jag och Ratty henne på handikapptoan.
Jag kör på bakifrån.
Plötsligt tar hon ut Rattys kuk ur munnen,
vänder sig till mig och säger: "Pommes?"
Vilken stjärna! Vi kommer ut, och där är...
...en handikappad snubbe i rullstol, som är svinsur för att han fått vänta.
Han skäller på mig.
Jag lutar mig fram och säger:
"Hoppas du har lika kul där som vi hade, din idiot."
Ja.
-Det här var till stor hjälp. -Skål.
Jag har en story. Lyssna.
Jag hade sex med en ande en gång.
Det var inte med samtycke heller. Intrigen tätnar!
PSÖ.
Paranormalt sexuellt övergrepp. Det händer, okej?
Jag sover spritt språngande naken på mage.
Det är mitt val.
Då säger vissa att det är mitt fel, men då lägger man skulden på offret.
Ingen väntar sig det.
Och vet ni, jag vet vem det var.
Jag blev rumpkörd...
...av Liberaces ande.
Där har vi rubriken.
Jag gjorde det lätt för den jäveln.
Varför valde han dig?
Jag kanske inte är den enda! När det blir känt träder nog andra fram.
Det är väl så det brukar vara?
Bra. Okej...
Jag tror vi lämnar dig till...
-...Sandy. Berätta allt för henne. -Det ska jag göra.
Okej? Bra.
-Hejdå. -Hejdå.
-Okej.
Sandy, minns du Liz Taylor?
En vän till en vän obducerade henne.
De upptäckte att hon var proppfull med geishakulor.
-Kände du hur mjuka de var? -Ja, jättemjuka.
Vi använder sköljmedel, vi snålar inte.
-Gör du det själv? -Nej.
Jag lägger dem i tvättmaskinen, jag handtvättar inte handdukarna.
Hej, pappa.
Den här var mammas.
Hon läste den för mig.
Dikter.
Du var inte så förtjust. Inte jag heller, men gillade att hon läste.
"Vems skog är detta här, månntro?
Nånstans i byn han måste bo.
Han ser mig inte stanna här...
-...i snön..." -"...i snön som faller...
...utan ro."
-Hej. -Hej.
Jag såg dig med Simon. Jag ville inte störa.
Ja, jag pratade med Simon, men...
...vi är ju inte ihop.
-Det gick snabbt. -Nej.
Det är inget snabbt med det.
Förlåt att jag är så velig.
Det är okej.
Du hade rätt. Jag är inte redo än, men...
...det blir bättre, långsamt.
Det är bra.
Ja, det är det. Jag försöker bli bättre.
Än förut, när jag nästan tog livet av mig.
Utan hunden hade jag varit död. Så, små framsteg.
Det är jättebra. Tack.
Hunden är det enda bra i ditt liv.
För helvete.
Det sa jag väl inte?
Du såg att jag var en skitstövel mot alla i världen.
Jag hatade alla. Vet du varför? För att de inte dog i cancer som Lisa.
Jag hatade mig själv för att jag inte dog. Jag skulle byta med henne i morgon.
Förlåt.
Har Lisa cancer?
Nej, inte nu längre.
Vad bra.
Jag älskar den flickan.
Min ögonsten.
Jag vill inte att nåt händer henne.
Japp.
Smaklig måltid.
Wow.
Jag är utsvulten.
Wow!
Är det varmt?
Det är så jävla äckligt!
Är det?
Lisa brukade låtsas att det var gott.
Ja, men Lisa älskade dig!
Det är sant.
-Åh nej, jag... -Nej, du har helt rätt.
Hon ljög för att uppmuntra gott beteende. Jag försökte i alla fall.
Kvinnor är bättre än män.
De slutar aldrig försöka höja oss till sin nivå.
Du är den enda man som nånsin lagat mat åt mig.
Så tekniskt sett är det den bästa måltid en man nånsin lagat åt dig? Så...
Hur illa är det?
Jag säger så här:
Det är det värsta jag har haft i munnen i dag.
-Och den har fått jobba. -Bra.
Ja.
Jag är värdelös utan henne.
Du är inte... Säg inte så. Du är inte värdelös.
Jag kunde göra saker utan henne, men jag ville aldrig.
Det var inget kul.
Jag kom hem...
...och hon stod i köket och lagade mat och hackade saker
matade hunden, frågade om min dag och gav mig råd om saker
men om hon sa "Skicka saltet", sa jag "Måste jag göra allt här?"
Jag saknar henne så.
Har du funderat på en riktig relation?
Jag vill ha det du hade.
-Äktenskap och... -Så...
Det för mig till nästa fråga.
Jag känner en kille som gillar dig...
...och han vill träffas.
Gillar du män i uniform?
-Han är väl inte snut? -Nej.
-Soldat? -Brevbärare.
-Vad är det för fel på honom? -Var ska jag börja?
-Vad fan?! -Nej.
Han bad mig snacka ner honom.
-Blygsamt. -Inte direkt.
-Nej... -Okej.
-Hur ser han ut? -Typ...skägg.
-Som en hipster? -Mer som det hipsters baserar sin look på.
-Hippie? -Hemlös.
-Inget fel med hemlösa. -Du är så upplyst.
Så?
Kom igen. Nå?
Okej. Ja.
Berätta...allt om mig så att det inte blir konstigt.
-Okej. Toppen. -Bra.
Han blir överlycklig.
Strålande.
Jag måste gå, för jag måste äta innan jag börjar jobba.
Det är helt okej. Ingen fara.
-Förlåt! -Bra. Nej.
Du hittar ut själv. Jag måste äta maten jag lagade.
-Förlåt. Tack. -Ingen fara.
-Vi ses. -Vi ses, raring.
Jag meddelar postis.
-Vi ses. -Vi ses.
Har du sett jonglerbollarna?
De är nog där du lämnade dem.
Du har kanske lagt dem nånstans?
Jag såg dem i köket tidigare.
Ja. Jag övade där.
Bra. Natti natti, älskling.
God natt, mamma.
-God natt, Lenny. Får jag kalla dig pappa? -Inte just nu.
Natti natti.
Dumbom.
-Min egen lilla Kojak. -Vem älskar dig, raring?
Du.
Knäppskalle.
Säger du, ja.
Och...
...du har aldrig varit vackrare.
Åh, älskling!
Undertexter: Lisbeth Pekkari