A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
- Mit csinálsz? - Nem akartam zavarni.
Hogy érted?
Be akartam jönni hozzád enni, de nem tudtam, elfoglalt vagy-e.
De ugye nem csak ez a két opció volt,
hogy a házamban, vagy előtte egyél?
- Ott az egész kurva világ. - Nehogy bekapj!
Beszéltél rólam a bigének?
Ja.
Elviheted kajálni, vagy ilyesmi.
- Tényleg? - Aha.
- Őszintén beszéltél rólam? - Nagyjából.
Még így is találkozni akar velem? Hol a csapda?
Szerette volna, ha vele kapcsolatban is őszinte leszek veled.
Szexmunkás.
- Prosti? - Igen.
Király!
Nem zavar?
Nem AIDS-es, ugye?
Az kizáró ok lenne?
Nem.
Nem, nem AIDS-es.
- És kedves, okos és vicces. - Azzal is kereshet valamennyit.
Felezzétek a számlát!
- Királyos. - Rendben...
Mehetünk!
Miért?
Mert fura, ha postás piknikezik a kertedben.
Mi a fura benne?
Tűnés!
Most meg mi a bajod?
Kifelé! A kurva életbe!
Jól vagy, George?
- Igen. - Igen?
Anya és apa el fognak válni?
Nem tudom.
De őket akarom szüleimnek.
Bármi történjék, ha nem is lesznek együtt,
akkor is a szüleid lesznek, és szeretnek. Sőt, jobbak lesznek.
Kijátszhatod őket, azt kapsz, amit akarsz.
- Mit szeretnél? - Nem tudom.
Akkor gondolkodj nagyban. Akár quadot is kaphatsz.
Vagy egy nyílpuskát, ha ügyes vagy.
Áloméleted lesz.
Mondhatod majd, hogy: „A pubba mentem, jóéjt!”
Nem lesz gond.
- Szia, George! - Szia!
- Reggelt! - Boldog szülinapot!
- Honnan tudod? - A nyilvántartásból.
- Ja, tényleg. - Terveztél valamit?
Eszünk egyet a családdal.
- Ki fog főzni, anyukád vagy apukád? - Én.
- Hát... boldog születésnapot! - Köszönöm!
Boldog szülinapot!
Köszönöm!
- Tea? - Igen, kérek.
Nem, te csinálod.
Miért?
Te vagy a gyakornok. Lentről kell kezdeni.
Sandy szülinapja, csinálj teát.
Szülinapod van?
Igen.
- Boldogat! - Kösz!
Torta is lesz?
Csináld a teát!
Istenem!
De amúgy lesz torta?
Szűz jegyben születtél?
- Igen. - Igen?
Megírhatom a horoszkópod.
Ne, felesleges.
- Igazából nem az. - Akik hasonló időben születtek,
bárhol a világon, azok mind hasonló jelleműek, csak emiatt?
- Baromság. - Pedig igaz.
A Szűz jegy szülöttei okosak, szerények,
ügyesek, elszántak. Látod?
Illik rá, nem?
Mert el akarják hinni, hogy ilyenek.
Ezért teszik hízelgővé, hogy higgy benne. Ha azt írnák,
hogy unalmas vagy, ronda, kövér, semmiben sem vagy jó,
nem is érdekelne.
Mindig ködösítenek, hogy magadra ismerj.
Szeretnék egy ilyet látni: „Boldog szülinapot, Rita Wainthrope,
az Acacia Drive 7-ből, Wiganből.
Ma kirúgnak a munkahelyedről, mindenki utál, és a főnök ringyónak tart.”
Akkor hinnék benne.
Mindig el kell hülyéskedni?
Jól vagy?
Igen.
Csak kicsit, olyan...
Nem is tudom... 30-nak érzem magam.
Én is utáltam a 30-at.
A 40-et csíptem.
Az 50. oké volt.
Nem a korról szól. Hanem, hogy mi van...
az életedben.
Nem sok.
Szeretnél kávézni egyet?
- Igen. - Akkor menjünk!
Tudod, mit kaptam a szüleimtől?
Edényt és egy szuperfelmosót.
Mi a szuper benne?
A szivacsfeje ultrajó nedvszívó.
- Tisztít és szárít egyszerre. - Persze.
Tudod, hogyan?
Csavarmax technológia.
A maximális csavarásért.
Remek.
Pont neked panaszkodom. Elég triviálisnak tűnhetnek a gondjaim.
Nem, egyáltalán nem.
Egyébként...
bocsánatot szeretnék kérni valamiért.
Miért?
Mikor megkértelek, légy boldog.
Rájöttem, hogy baromság volt.
Nem.
Boldognak akartál látni.
Megértem.
Az emberek azt hiszik, ha mindent, amit Lisával szerettem csinálni,
megtennék egyedül is, attól jobb lenne.
De pont a lényeget nem értik.
Lisával nem valamit szerettem csinálni, hanem semmit.
Érted? Csak ülni otthon,
mikor ki sem kell mozdulnod, még beszélned sem, csak...
ülni, és magam mellett tudni.
Néha csak ránéztem.
Megint témánál vagyunk.
Linóleumon, járólapon és fán is lehet használni?
Mindent felmos.
- Zseniális! - Igen.
ŐSZI FALEVELEK NYUGDÍJASOTTHON
- Milyen kocsid van? - Egy kis Mini...
De épp nem járok vele, próbálom...
- Szia! - Szia!
Sziasztok, csak... Simon, ugye?
- Igen. - Én meg Tony.
Sokat vagy itt.
- Itt van anyu. - Értem.
Megszakad a szivem. Mindegyikükért megszakad a szívem.
Bárcsak mind hazavihetném!
Ez aranyos.
Talán kezdd anyukáddal, vidd őt haza, aztán...
A jelenlegi helyzetemben ez nem lehetséges.
Teszem, amit tudok.
Egy hajóban evezünk.
- Persze. - Aha.
Örvendtem.
- Igen. - Oké.
Viszlát, drága!
A kurva életbe!
Mi van?
Ez a fickó.
Mi van vele?
Előadja az érzékeny pasit, nem?
Próbál kedvesnek és érzékenynek tűnni, hogy bevágódjon nálad.
Hívj régimódinak, de nálam működik a kedvesség és érzékenység.
Csak megjátssza!
Valószínűleg egy bankban dolgozik, és emberek házát veszi el.
Előadja ezt a...
„Jaj, mennyire odaadó vagyok ebben a kegyetlen világban.
Hát nem szörnyű az éhínség?
Elvinném mindet a Mekibe, drága.”
Hagyd abba!
Nem ugyanazt érzem iránta, amit irántad.
Remek.
De te nem jöhetsz szóba, igaz?
Szerintem csodás vagy, Tony,
de ő nem beszél annyit egy másik nőről, mint te.
Tudom, megértem, miért csinálod ezt, és...
ez elbűvölő, tényleg.
De nem akarok a másik nő lenni.
Elcsesztem? Bocsi, én...
Nem baj, tényleg. Nem kell sajnálnod.
De szeretem ezt az egészet.
Bármi is ez.
Itt lenni veled... mindig,
ugyanaz...
örökre... mint az Idétlen időkig.
Nos, igen...
Értem, csak...
de nem mindenki ugyanolyan.
Értem.
Nem tudom, pszichoanalízis kell-e neked, vagy eutanázia?
Be kéne magad vetni, haver!
- Igen? - Igen.
Belógatni a lompost!
Megdöngetni valami macát. Kilőni a tárat.
Hogy mit?
Ejakulálni.
Ja, értem.
Még él az ajánlat, ha eljönnél velünk.
Elég durván be fogunk állni ma este.
Pinavadászattal egybekötött kocsmatúra.
Igazán szívélyes ajánlat,
de sajnos ma nem megy.
Buzeráns!
Azt kérdezi, kik maguk.
A helyi újságtól jöttek.
Szóval...
mikor fedezte fel, hogy tud beszélni a macskákkal?
Nem sokkal a lányom halála után.
Az ő macskája volt.
Elkezdtem neki beszélni arról, mennyire hiányzik Jenny, aztán...
összemelegedtünk.
Jó, hogy van valaki, aki megért.
Igen, az.
Hogy hívják?
- Franknek. - Frank.
Az apja után nevezte el a lányom.
Aki a férjem volt.
Pár évvel Jenny előtt hunyt el.
Kér még egy csésze teát?
Köszönöm, nem.
Csinálhatunk gyorsan egy képet?
Hát persze.
- Remek. - Ennyi volt?
Igen.
Nem éhesek? Készíthetnék valamit enni.
Köszönjük, nem.
Hát jól van.
- Köszönjük! - Köszönöm!
- Viszlát! - Viszlát! Köszönöm!
Annyira szomorú.
Egész boldog.
Nem az.
El akarja mondani a történetét.
Látni akarja a férje és a lánya nevét az újságban.
A macska dolog csak ürügy.
Magányos.
Elfelejtettek valamit?
Részvétem a férje és a lánya miatt.
Köszönöm!
- Frank és Jenny? - Igen.
Viszlát!
Viszlát! Köszönöm!
Ha megérném, hogy 50 éves legyen, attól boldog lennék.
Nem hiszem, hogy annál tovább fog élni. Nehézségei lennének.
Most is vannak.
Roger Realms.
Meséltem róla? Mindig kanos volt.
- Ki az a Roger Realms? - Ügynök. Együtt dolgoztunk.
Csak fekete srácokat vett fel.
Gyakran besétáltam Roger öltözőjébe,
és mindig lógott róla valaki, élő análdugó volt.
Az AIDS már korán kopogtatott nála, de sok sikert neki.
Isten áldjon, Roger!
Van pár helyi újságom országszerte. Tudom, ettől nem leszek Rupert Murdoch.
De ez az egyetlen veszteséges.
- Tényleg? - Igen.
Enyém az egész épület, szóval ez nem egy óriási probléma.
A helyzet az, hogy már félig nyugdíjba vonultam.
Azon tűnődöm, hogy...
megéri-e a fejfájást?
Talán be kéne dobnom a törölközőt.
Eladnám az épületet jó pénzért.
Tudna adni egy kis időt?
Csak hátha...
tudnánk pénzt csinálni.
Találunk megoldást.
Időbe telik eladni az ingatlant,
rendezni a papírokat.
És ha esetleg... tenne egy visszautasíthatatlan ajánlatot,
akkor végiggondolnám.
De őszintén...
Sajnálom, de nem hinném, hogy ez összejön.
- Sajnálom! - Én sajnálom...
hogy nem tudunk több pénzt csinálni.
- Később beszélünk! - Köszönöm!
Szóval, emberek!
Figyeljetek ide! Ő volt Mr. Paul Middleton.
Páran tudjátok, hogy övé az épület és az újság is.
Amit most le akar állítani.
El akarja adni?
Hát, inkább...
bezárni a szerkesztőséget, és eladni az épületet.
Eladja egy ingatlanfejlesztőnek, aki lakásokat csinál belőle.
Nekem nem gáz.
A Tambury Sörfőzdébe átvennének.
Bejövök a főnöknek.
Igen. Nos...
ez itt a Tambury Hírmondó vége, srácok.
Ne aggódj, mindenki szerez másik szar, alulfizetett melót.
Ez az egyetlen meló, amit szerettem.
Muszáj dolgoznom.
Anyám rokkant.
Apám nem tud dolgozni.
A testvéreim még iskolába járnak, semmit nem kapnak.
Új munkát kell keresnem,
- amit megint utálok majd. - Oké.
- Majd megmentjük az újságot, és... - Hogy?
Több bevételt csinálunk. Vagyis majd Kath.
- Hogy? - Mert nagyon...
jó vagy a munkádban. Majd többet kérsz a hirdetésért.
A Tambury Sörfőzde biztos fizetne többet is.
Vagy felveszünk kölcsönt.
Így szokták. Hitelt veszünk fel, aztán...
megvesszük az épületet, visszafizetjük a hitelt a nyereségből,
adunk fizetést magunknak,
És akkor az lesz majd a mi...
üzletünk, amiért mi felelünk.
Szóval ne aggódj!
Megígéred?
Megmented az újságot?
Igen.
- Oké. - Együtt.
Hogy vagy?
Szokásos.
Ez elég pozitív a te szádból.
Próbáltalak jó britként nem terhelni téged a gondjaimmal.
Mi, britek, imádunk pletykálni.
Szóval ki vele!
Semmi különös, még mindig kivagyok egy kicsit.
Próbálok jobban törődni dolgokkal.
Erre ma
megtudtuk, hogy az újság tulajdonosa
eladja az egészet és...
elveszítjük a munkánkat.
Jaj, ne!
Ez nem baj, ezzel kiegyeznék.
De Sandy sírni kezdett, mert ez volt az egyetlen munka, amit szeretett,
így most miatta meg kell próbálnom megmenteni az újságot. A sógorom pedig,
aki a földön aludt az irodájában,
most Lenny szociális lakásában alszik, mert Lenny összeköltözött June-nal,
aki rávette, hogy szerezzen a kövér fiának munkát az újságnál.
Gondolj bele, ha megölöm magam, lemaradok ezekről.
Ötleteket kérek!
Hogy tehetnénk nyereségessé az újságot?
Több bulvár kell bele.
Pletykák, hírességek, divat. Ki néz ki szarul, ilyenek.
„Ki néz ki szarul?”
Igen.
Narancsbőrös képek, ilyesmik.
Elképesztő történetek.
Paranormális dolgok, furcsaságok.
Imádom az ilyeneket.
- Jól van. - Oké.
Bulvárért keressétek Kent, az ügynökömet!
Megtettük. A fickó őrült.
Lehozhatnánk a Liberace-sztorit.
Ne, nem kéne.
- Mi az? - Az ügynöke szerint
Liberace szelleme seggbe dugta.
- Lehet, hogy igaz. - Hogy a picsába lenne az?
Nem tudunk sokat a szellemekről.
- Sok furcsa dolog van. - Csak a hittől függ.
Nem mi döntjük el, ki miben hisz.
Az újságok mindig tele vannak vallási csodákkal.
Ja, ami mindig baromság.
Nem mi döntjük el.
Azt igen, hogy írunk róla.
Mi csak közvetítjük, amit elmondanak.
- Igen. - Szellemek léteznek.
Sokan találkoztak velük, nincs más magyarázat.
Van még egy magyarázat:
nem látták, mert nem léteznek.
Ezt mivel magyarázod?
Még soha senkiből nem lett szellem.
Ha meghalsz, akkor eltemetnek, vagy elégetnek, többé nem létezel. Vége.
Boldog szülinapot!
Boldog szülinapot, drága...
Drága Lisa
Boldog szülinapot!
Köszönöm szépen!
- Torta! - Ez az!
- Mindenképp. - Jól néz ki!
Én is kérek!
- Ne tolakodj! - Én vettem!
- Az én szülinapom. - Tudom, de...
- Basszus! - Mi van?
- Megromlott a tejszín. - Nem, dehogy.
- De. - Jaj, ne!
Szagold meg! Gyere!
Te hülye pöcsfej!
- Jaj, ne! Gyere csak vissza! - Ne üss meg!
Kapd el!
- Miért csináltad? - Szomorúnak tűntél.
- Oké! - Ne pazaroljuk!
Nem hinném, hogy ez segít.
- Teljesen beterített. - Ne! Kath! Elég!
Ha keményen dolgozunk, sikerülhet.
- Az arcodon is van. - Hagyd! Jó így.
Vége a mókának.
Beszélhetnék veled?
Atyaég!
Ne, Kath, kérlek! Hagyd abba!
Vehetünk belőle?
- Igen. - Jó cucc!
- Tortadobálás volt? - Igen.
Jó móka lehetett!
- Én is vehetek? - Persze.
Köszi! Essünk neki!
Egy, kettő, három. Rajta!
- Ízlik? - Nagyon finom!
- Mi? - Nagyon finom.
Isteni!
Egy mukkot sem értek, de imádom nézni, ahogy eszel.
Mint egy kövér varangy, aki lárvát eszik. Olyan nagy krémeset.
Meginnál velem valamit este?
- Egyedül iszom. - Tudom.
Szívességből. Kérlek!
Szeretnék dumálni, de csak a terapeutám hallgat meg, és az pénzbe kerül.
- És egy idióta. - Igen.
Csak veled akarok dumálni. És Jill-lel, de ez most nem lehetséges.
Az életem darabokra hullik.
Az iroda padlójáról Lenny lakásába kerültem,
cserébe munkát adtam a mostohafiának az újságnál, amit elveszítek.
Ez az utolsó szalmaszál.
Nos...
jó dolog, hogy szükségük van rád.
Segítettél egy havernak a kapcsolatával, munkát adtál a kövér fiának,
légy büszke erre!
Látod, máris jobban érzem magam.
Légyszi, na! Csak egy korsóval!
- Rendben. A kurva életbe! - Köszönöm!
A helyedben átöltöznék.
Igen.
Szia!
Pat vagyok.
Roxy. Hogy vagy?
Jól. Foglalj helyet!
Oké.
Nos, nem fintorodtál el, amikor megláttál, ami ritka.
És meg is nevettettelek.
- Csak zavarban vagyok. - Bocsi!
Nem tudom, miért mondtam.
Csak izgulok. Nem vagyok erőszakoló. Ezt se kellett volna.
- Egy italt? - Kérek.
Mit szeretnél?
Én a ház borát iszom.
Az úgyis csak négy font egy pohárral.
Igen.
Egy IPA-t kérnék.
- És egy... - Nagy whiskey-t!
Hé, Matt!
Hogy vagy?
- Jól vagy? - Igen.
Ők a haverjaim. Ratty és Pedó.
- Helló! - Üdv!
Már sokat hallottam rólatok.
Más beceneve is van, nem csak Pedó. Ki vele!
Puncisztikus. Piroska és a farok.
Csiklószelídítő.
- Szarcsimbók. Harold Szarfej. - Faszmentás rágó.
Pinalavina. Billy, a pöcsöd. Farkinson-kór.
Itt az az öngyilkos hajlamú, a halott feleséggel.
- Aha. - Szia!
Nincs titoktartásink véletlenül?
- Nem mondtam a neved. - Igaz,
de... Nem, jogos.
Megfogadtad a tanácsom, eljöttél puncivadászatra?
Puncit vadászol, mi?
Pókember!
Gyere, ülj le hozzánk!
- Most ingyen vagyok. - Nem.
Csak iszunk egyet.
Igen? Jó a dzsekid.
Kösz!
Ne már! Mi bajod?
Megnézem Tonyt.
Döngess meg nekünk egy macát!
Hajrá! Legyen szép estéd!
Mekkora gomba!
És ez csak egy negyed.
Jó ár-érték, nem?
Ez az egész 13 font.
Nem, tényleg 13 font.
Hogyhogy szingli vagy?
Mert kétszer ekkora voltam.
Komolyan.
A legnagyobb súlyom majdnem 150 kiló volt.
Akkor fogytam le, mikor postás lettem.
A mackós pasik szexik.
Nem, szörnyű voltam.
Totálkár voltam odabent.
Még mindig lóg a bőröm...
de spórolok a műtétre.
Komolyan. Szörnyen néz ki ott lent.
Nagyon rosszul.
Ez nagyon jó.
A rizottó? Fincsi!
Nem, ez...
a randi.
Én is élvezem.
Tudom, hogy túl jó vagy hozzám, meg minden, de... Ja.
Jól szórakozom.
- A kurva életbe! - És ha igaza van?
Hogy döngessek meg egy macát.
Megdöngetni...
...egy macát. Az ő szavai.
Pontosan! Az ő szavai, amit soha, senki másnak nem kéne kimondania.
A kurva életbe!
De azért nem árthat.
Mi?
Felcsípni valakit.
„Felcsípni valakit?”
És azok ott ketten? Ne nézz oda!
Nem.
Csak egy italra jöttek. Beszélgetni.
- Nem azért, hogy felszedd őket! - Miért nem? Gyere velem!
Ne!
- Kérlek! - Nem.
Csak ülj oda velem!
Nem rámozdulni, odaülni!
Csak inni és egymással dumálni? Nem bármivel megzavarni...
Igen.
Rendben.
Ül itt valaki?
- Nem. - Nagyszerű.
- Elég funky, nem? - Ülj le!
Kérlek!
Oké.
Rendben.
- Szóval... - Ne!
Csajos este?
Aha.
Csak nyugodtan.
Nem vagyunk házasok.
Azaz, én az vagyok.
De külön vagyunk. Valószínűleg elválunk.
Tony felesége meghalt.
Rákban.
Szóval teljesen legális.
Micsoda?
Beszélgetni velünk. Nem...
Bocsi!
Anyukád hogy van?
- Kijöttem a gyakorlatból. - Gondolod?
- Mert ez... - Szia!
- Szia!
- Már találkoztatok, nem? Ő Tony. - Igen.
Igen.
- Szép estét! - Igen.
- Jól vagy? - Aha.
Csináld!
Gyerünk, verd ki!
Szerintem kábé ugyanannyit költöttünk, pont jó így.
Megállapodtunk, hogy befelezzük.
Majd én rendezem!
- Nem. - Majd én!
- Szeretném. - Nem.
Felezzük be!
Majd legközelebb kifizetheted az egészet!
Szeretnéd, ha lenne olyan?
- Igen. Úgy értem… szeretném. - De jó!
- Nem igazán értem, mi történik. - Királyság!
- Ami a szíveden, az a szádon? - Ja. Bocsi!
Ne sajnáld, ez jó.
Akkor húzunk?
- Igen. - Oké.
Olyasmi.
Hazakísérjelek?
Nem lehet. Mennem kell dolgozni.
Csúcsidő van.
Ja, tényleg.
- Ez is csak egy meló. - Igen.
Mikor végzel?
Reggelig nem.
Akkor talán összefutunk.
Talán.
Akkor szép estét!
- Neked is! - Köszi!
- Szia! - Szia!
Mit csinálsz?
Felveszem a kis kakastaréjod.
- Nekem tetszik! - Cuki.
Figyelem! Csendet kérek!
Most következik az első tánc,
jöjjön hát a menyasszony és a vőlegény!
- Az a ruhám volt. - Bocsi!