‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎- Ce faci? ‎- N-am vrut să te deranjez.
‎- Cum adică? ‎- Voiam să mănânc la masă,
‎dar nu știam dacă ești ocupat, ‎așa că mănânc aici.
‎Dar astea nu sunt singurele opțiuni, nu?
‎Să mănânci în casa mea sau în afara ei.
‎- Mai e o întreagă lume. ‎- Bine, nu te burzului!
‎I-ai zis pupezei de mine?
‎Da.
‎E de acord să vă întâlniți la masă.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Și ai fost sincer în legătură cu mine? ‎- Destul.
‎Și tot vrea să mă cunoască? ‎Care-i șmecheria?
‎Și ea mi-a cerut ‎să-ți spun adevărul despre ea.
‎E lucrătoare sexuală.
‎- Prostituată? ‎- Da.
‎Marfă!
‎Nu te deranjează?
‎Nu are SIDA, nu?
‎Asta ar fi o problemă?
‎Nu.
‎Nu are SIDA.
‎- E frumoasă, deșteaptă și amuzantă. ‎- Înseamnă că face ceva bani.
‎Plătiți nemțește.
‎- Tâță de mâță! ‎- Bine.
‎Ia-o din loc!
‎De ce?
‎E ciudat să am un poștaș ‎care mănâncă în grădină.
‎Ce e ciudat?
‎Pleacă!
‎Ce te-a apucat?
‎Valea! Futu-i mă-sa!
‎Toate bune, George?
‎- Da. ‎- Da?
‎Mama și tata divorțează?
‎Nu știu.
‎Vreau să rămână mama și tata.
‎Orice-ar fi, ‎chiar dacă nu sunt mereu împreună,
‎vor fi mama și tata și te vor iubi ‎și va fi chiar mai bine.
‎Îi poți întărâta ca să obții tot ce vrei.
‎- Ce jucărie vrei? ‎- Nu știu.
‎Nu fi timid. Cred că vei putea ‎să-ți iei un ATV.
‎Poate chiar și o arbaletă, ‎dacă-ți joci bine cărțile.
‎O s-o duci ca-n vise.
‎„Mamă, tată, am plecat la bar. ‎Mă întorc târziu.”
‎Va fi bine.
‎- Salut, George! ‎- Salut!
‎- 'Neața! ‎- La mulți ani!
‎- De unde știi? ‎- E în dosarul tău.
‎- Așa e. ‎- Ce planuri ai?
‎Doar o masă acasă cu familia.
‎- Cine gătește, mama ta sau tatăl tău? ‎- Eu.
‎La mulți ani!
‎Mulțumesc.
‎La mulți ani!
‎Mulțumesc.
‎- O ceașcă de ceai? ‎- Da, te rog.
‎Nu, o să-l faci tu.
‎De ce?
‎Tu ești stagiarul. ‎Trebuie să începi de jos.
‎E ziua lui Sandy, fă-i un ceai.
‎E ziua ta?
‎Da.
‎- La mulți ani! ‎- Mulțumesc.
‎Se va servi tort?
‎Du-te și fă ceaiul!
‎Doamne!
‎Serios, ai adus tort?
‎Așadar, ești Fecioară?
‎- Da. ‎- Așa.
‎Vrei să-ți fac horoscopul?
‎Nu, n-are noimă.
‎- Ba chiar are. ‎- De ce oameni născuți în aceeași lună,
‎din întreaga lume, ar avea ‎trăsături asemănătoare?
‎- E o prostie. ‎- E adevărat!
‎Fecioarele sunt deștepte, modeste,
‎capabile și sârguincioase. Vezi?
‎Se potrivește, nu?
‎Da, tuturor le place să creadă ‎că sunt așa!
‎De asta sunt trăsături măgulitoare, ‎că să le crezi. Dacă ar spune:
‎„Ești plictisitor, urât, prost ‎și nu știi să faci niciun căcat”,
‎n-ai mai citi, nu?
‎Și sunt descrieri vagi, ‎ca să se potrivească.
‎Vreau să văd în ziar ceva precum: ‎„La mulți ani, Rita Wainthrope
‎de pe Aleea Acacia nr. 7, în Wigan.
‎O să fii concediată azi,
‎căci toți te detestă ‎și șeful te crede curvă.”
‎Atunci, aș crede.
‎Mereu trebuie să faci pe deșteptul?
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Mă simt puțin...
‎Nu știu... ca la 30 de ani.
‎Nu mi-a plăcut decada a treia.
‎Mi-a plăcut a patra.
‎A cincea a fost în regulă.
‎Nu e vorba de vârstă, ‎ci de ce se întâmplă...
‎în viața ta.
‎Nu prea multe.
‎Vrei să ieșim la o cafea?
‎- Da. ‎- Haide!
‎Știi ce am primit când am făcut opt ani?
‎Un set de crăticioare și un supermop.
‎De ce era super?
‎Are un cap de burete foarte absorbant.
‎- Curăță, usucă și absoarbe simultan. ‎- Sigur.
‎Știi cum?
‎Tehnologia Wring Max.
‎Pentru stoarceri maxime.
‎Bun.
‎Îmi pare rău că mă plâng.
‎Problemele mele par foarte banale.
‎Ba nu, deloc.
‎Și…
‎voiam să-mi cer scuze ‎pentru ceva ce am spus odată.
‎Ce?
‎Când ți-am zis să fii fericit.
‎Mi-am dat seama că e o prostie.
‎E în regulă...
‎Voiai să fiu fericit.
‎Înțeleg.
‎Oamenii cred...
‎că toate lucrurile ‎pe care le făceam cu Lisa
‎aș putea să le fac oricum ‎și m-aș simți mai bine.
‎Dar le scapă esențialul.
‎Nu mi-e dor să fac lucruri cu Lisa,
‎mi-e dor să nu fac nimic cu Lisa.
‎Înțelegi? Să stăm acasă,
‎fără să ieșim în oraș, ‎fără să facem ceva, chiar fără să vorbim.
‎Mi-e dor să stăm și să știu că e acolo.
‎Uneori mă uitam pe furiș la ea.
‎A ieșit bine din nou.
‎Așadar, merge pe linoleum, gresie, lemn?
‎Pe orice suprafață.
‎- Genial! ‎- Da.
‎CĂMINUL PENTRU BĂTRÂNI
‎Ce mașină ai?
‎E un Mini. ‎Dar nu conduc acum, încerc să minimizez...
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Tu ești Simon, nu?
‎- Da. ‎- Eu sunt Tony.
‎Vii des aici.
‎- Da, mama e aici. ‎- Da.
‎Mi se rupe inima. Nu doar pentru ea, ‎îi iubesc pe toți.
‎Aș vrea să-i pot lua pe toți acasă.
‎Ce drăguț!
‎Poți să începi cu mama ta, ‎o duci acasă și...
‎Nu pot ‎din cauza circumstanțelor mele actuale.
‎Fac și eu ce pot.
‎- Poate că toți sunt în aceeași situație. ‎- Da, sigur.
‎Încântat de cunoștință!
‎- Și eu. ‎- Bine.
‎Pe mai târziu, drăguță!
‎Futu-i mă-sa!
‎Ce e?
‎El.
‎Ce-i cu el?
‎Face pe sensibilul, nu vezi?
‎Încearcă să fie bun și amabil cu tine, ‎ca să te impresioneze.
‎Oi fi demodată, ‎dar funcționează când ești bun și amabil.
‎E o parodie.
‎Probabil că lucrează la o bancă ‎și ia casele rău-platnicilor.
‎Face pe...
‎„Sunt atât de grijuliu ‎într-o lume crudă, nu?”
‎„Nu-i așa că foametea e groaznică?
‎I-aș duce pe toți la McDonald's, drăguță.”
‎Încetează!
‎Ei bine... Nu simt pentru el ‎ce simt pentru tine.
‎Bine.
‎Dar tu nu ești disponibil, nu-i așa?
‎Cred că ești minunat, Tony...
‎dar măcar el nu plânge după alta, ‎cum faci tu.
‎Și înțeleg ce faci și de ce…
‎Este admirabil.
‎Dar nu vreau să fiu cealaltă femeie.
‎Am stricat totul? Îmi pare rău...
‎E în regulă. N-ai de ce să-ți ceri scuze.
‎Dar îmi place ce avem acum.
‎Orice ar fi.
‎Să fiu cu tine tot timpul,
‎la fel...
‎pentru totdeauna, ca în ‎Ziua cârtiței.
‎Da, înțeleg ce vrei să spui...
‎dar nu suntem toți la fel, Tony.
‎Da.
‎Nu știu dacă să te analizez
‎sau să te duc dracului la veterinar ‎și să te omor.
‎Trebuie să ieși în lume.
‎- Da? ‎- Da.
‎Coboară moșu-n beci.
‎Dă ratonul la veveriță. ‎Varsă niște mehlem!
‎Ce e asta?
‎Albuș de om, nu-i clar?
‎Înțeleg.
‎Oferta e valabilă, dacă vrei ‎să vii cu mine și cu băieții.
‎Ne facem de cap chiar diseară.
‎Tur de baruri și vânătoare de găoaze.
‎Ești foarte amabil,
‎dar nu pot diseară, din păcate.
‎Ce fătălău!
‎A întrebat cine sunteți.
‎Sunt de la ziarul local.
‎Așadar...
‎când ați descoperit ‎că puteți vorbi cu pisicile?
‎La puțină vreme după moartea fiicei mele.
‎Era motanul ei.
‎Am început să vorbesc cu el ‎despre pierderea lui Jenny...
‎și ne-am apropiat.
‎E plăcut să știi că cineva te înțelege.
‎Da. Așa e.
‎Cum îl cheamă?
‎- Frank. ‎- Frank.
‎I-a dat numele tatălui ei.
‎Adică soțul meu.
‎A murit cu câțiva ani înainte de Jenny.
‎Mai vreți o ceașcă de ceai?
‎Nu, mulțumesc.
‎Putem face o fotografie?
‎Da.
‎- Excelent. ‎- Asta e tot?
‎Da.
‎Vă e foame? Vă fac ceva de mâncare.
‎Nu, mulțumim.
‎Bine.
‎- Mulțumim mult. ‎- Și eu.
‎- La revedere! ‎- La revedere! Mersi.
‎Ce trist...
‎Dar e fericită.
‎Ba nu.
‎Vrea să-și spună povestea.
‎Vrea să vadă ‎numele soțului și al fiicei ei în ziar.
‎Motanul e doar scuza ei.
‎Se simte singură.
‎Ai uitat ceva?
‎Îmi pare rău pentru soțul și fiica dvs.
‎Mulțumesc.
‎Frank și Jenny?
‎Da.
‎La revedere!
‎La revedere! Mulțumesc.
‎Dacă aș trăi până face el 50 de ani, ‎aș fi fericită.
‎Nu cred că va trăi mai mult de atât. ‎Cred că s-ar chinui.
‎Și acum se chinuie.
‎Roger Realms.
‎Ți-am zis despre el? ‎Roger, mereu excitat ca un puber?
‎Cine e Roger Realms?
‎Un impresar cu care am lucrat. ‎Lucra doar băieți de culoare.
‎Intram adesea în cabina lui Roger ‎și-l găseam
‎cu vreunul atârnându-i de cur ca un cep.
‎S-a curățat rapid de SIDA, ‎dar asta i-a fost soarta.
‎Odihnește-te în pace, Roger!
‎Am câteva ziare locale minore
‎în întreaga țară. ‎Știu că nu-s vreun Rupert Murdoch...
‎Dar ăsta e singurul care pierde bani.
‎- Da? ‎- Întocmai.
‎Măcar dețin clădirea, ‎așa că nu e o problemă uriașă.
‎Ascultă, adevărul e ‎că sunt semipensionat.
‎Mă întreb dacă mai merită durerea de cap.
‎Mă gândeam să arunc prosopul.
‎Să vând proprietatea ‎pentru o sumă frumușică.
‎Poți să ne dai mai mult timp?
‎Dacă am putea produce mai mulți bani... ‎Putem găsi o cale, sunt sigur.
‎O să dureze ceva timp ‎să vând proprietatea,
‎să avem toate actele.
‎Și dacă...
‎Dacă-mi faci o ofertă de nerefuzat,
‎mă voi uită la ea.
‎Dar, sincer să fiu...
‎Îmi pare rău, dar nu sunt încrezător.
‎- Îmi pare rău. ‎- Ba mie îmi pare rău
‎că nu producem mulți bani.
‎- Vorbim cât de curând. ‎- Mulțumesc.
‎Ascultați, vă rog.
‎Acela a fost dl Paul Middleton.
‎Unii dintre voi știu că deține totul aici, ‎de la ziar la clădire.
‎Vrea să oprească ziarul.
‎Adică să-l vândă?
‎Ei bine, vrea să închidă publicația
‎și să vândă clădirea.
‎O vinde unui dezvoltator imobiliar. ‎Vor fi apartamente de lux.
‎Eu voi fi în regulă.
‎Cei de la Berăria Tambury ‎au zis că mă vor.
‎Cred că șeful mă place.
‎Bine. Păi...
‎Acesta e sfârșitul ‎Gazetei de Tambury, copii.
‎Dar nu-i nimic,
‎vom găsi altă slujbă de rahat ‎cu care să subzistăm.
‎E singura slujbă ‎care mi-a plăcut vreodată.
‎Trebuie să am o slujbă.
‎Mama mea are handicap.
‎Iar tata nu poate lucra.
‎Fratele meu și sora mea sunt la școală ‎și nu primesc nimic.
‎- Bine. ‎- Trebuie să caut altă slujbă groaznică.
‎- Din nou. ‎- Bine.
‎- Vom salva ziarul... ‎- Cum?
‎Vom aduce mai multe încasări. ‎Se ocupă Kath.
‎- Cum? ‎- Păi te pricepi
‎la ceea ce faci. Vei cere mai mult ‎pentru publicitate,
‎de exemplu de la Berăria Tambury. ‎Ei ar plăti, nu?
‎Sau luăm un împrumut.
‎Se întâmplă mereu. ‎Luăm un împrumut, cumpărăm...
‎clădirea și restituim împrumutul ‎cu profitul...
‎de la ziar, ne plătim un salariu
‎și va fi... Atunci...
‎va fi ziarul nostru și vom face noi tot.
‎Nu-ți face griji.
‎Promiți?
‎Vei salva ziarul?
‎Da.
‎- Bine. ‎- Noi toți.
‎Ce faci?
‎Păi... știi tu.
‎Dacă spui tu asta, e ceva îmbucurător.
‎Încercam să fiu un britanic tipic ‎și să nu te împovărez cu necazurile mele.
‎Nouă, britanicilor, ne place bârfa.
‎Spune-mi tot.
‎Cam la fel. Încă sunt puțin țicnit.
‎Încerc să nu mă las afectat de chestii. ‎Iar azi
‎am aflat că proprietarul ziarului
‎vinde afacerea
‎și vom rămâne fără slujbe.
‎Vai!
‎Stai că nu asta m-a deranjat.
‎Sandy a început să plângă, ‎fiindcă e singura slujbă care i-a plăcut,
‎așa că trebuie să încerc să salvez ziarul ‎de dragul ei și al cumnatului meu,
‎care dormea pe podea în birou,
‎iar acum doarme în locuința socială ‎a lui Lenny,
‎fiindcă Lenny s-a combinat cu June,
‎care l-a convins să-i dea ‎copilului ei grăsan un post la ziar.
‎Gândește-te că, dacă m-aș fi sinucis, ‎pierdeam așa ceva.
‎Ședință de idei.
‎Cum salvăm ziarul? ‎Cum îl facem mai profitabil?
‎Să-l facem tabloid.
‎Bârfe, chestii cu vedete, modă. ‎Cine arată de căcat.
‎„Cine arată de căcat”?
‎Da.
‎Poze cu celulită și tot așa.
‎Povești incredibile.
‎Chestii paranormale și bizare.
‎Mă omor după astea.
‎- Da. ‎- Da.
‎Dacă faceți un tabloid, ‎vorbiți cu impresarul meu, Ken.
‎Am vorbit. E dus cu pluta.
‎Am putea scrie povestea cu Liberace.
‎Ba nu.
‎- Ce anume? ‎- Impresarul lui crede
‎că i-a tras-o fantoma lui Liberace.
‎- Poate că e adevărat. ‎- Cum căcat să fie adevărat?
‎Nu știm totul despre paranormal.
‎- Multe lucruri bizare. ‎- Întocmai. Ține de credință, nu?
‎Nu e treaba noastră ‎ce credințe au oamenii.
‎Ziarele relatează mereu minuni religioase ‎și alte chestii.
‎Da, dar sunt mereu prostii.
‎Nu decidem noi.
‎Ba da, fiindcă noi scriem.
‎Da, dar doar relatăm ce s-a spus.
‎- Întocmai. ‎- Fantomele există.
‎Mulți le-au văzut ‎și nu există altă explicație.
‎Ba există altă explicație: ‎nu le-au văzut, căci nu există.
‎Ce zici de asta?
‎Nimeni nu s-a transformat în fantomă.
‎Când mori, te ard sau te îngroapă, ‎nu mai exiști în veci, sfârșit.
‎Mulți ani trăiască
‎Cine să trăiască...
‎Lisa să trăiască
‎Mulți ani trăiască
‎Mulțumesc din suflet!
‎- Vreți tort? ‎- Da!
‎- Cu siguranță. ‎- Minunat!
‎- Da. ‎- Vreau și eu.
‎- Te-ai băgat în față! ‎- L-am cumpărat!
‎- E ziua mea. ‎- Știu, dar m-am dus și...
‎- Futu-i mă-sa! ‎- Ce e?
‎- E stricat. E cu frișcă proaspătă. ‎- Ba nu.
‎- Ba da. ‎- Nu.
‎- Miroase și tu. ‎- E cu cireșe.
‎Fir-ai tu de căcănar!
‎- Întoarce-te! ‎- Nu arunca!
‎Prindeți-l!
‎De ce ai făcut asta?
‎Păreai tristă.
‎- Sigur. ‎- Ce risipă!
‎Bine, nu cred că asta e de folos.
‎- Ai tort peste tot. ‎- Kath, te rog, oprește-te.
‎Măcar am hotărât că vom munci ‎ca să schimbăm lucrurile.
‎- Ai și pe față. ‎- E în regulă, gata.
‎Gata cu distracția!
‎Putem vorbi în birou?
‎Doamne!
‎Kath, încetează, te rog!
‎E pentru toți?
‎- Da. ‎- Tare!
‎- V-ați bătut cu tort? ‎- Da.
‎Pare distractiv.
‎- Pot să iau și eu? ‎- Da.
‎Mulțumesc. Să ne apucăm!
‎Unu, doi, trei. Începem.
‎- Îți place? ‎- E foarte bun.
‎- Ce? ‎- E foarte bun.
‎Foarte bun.
‎Nu înțeleg nimic, ‎dar îmi place să te văd mâncând.
‎Ești ca un broscoi gras ‎care înghite un vierme.
‎Unul mare și cremos.
‎Vii să bei ceva cu mine diseară?
‎- Prefer să beau singur. ‎- Știu.
‎Știu, dar fă-mi un hatâr. Te rog!
‎Vreau să vorbesc cu lumea.
‎Acum mă ascultă doar terapeutul ‎pe care-l plătesc.
‎- Și e un cretin. ‎- Da.
‎Vreau să vorbesc doar cu tine.
‎Și cu Jill, evident, dar nu se poate acum.
‎Viața mea se destramă, Tony.
‎De la podeaua din birou ‎am ajuns la apartamentul lui Lenny
‎și i-am dat un post fiului lui vitreg, ‎la un ziar pe care-l voi pierde.
‎E ultima picătură.
‎Păi...
‎De fapt, e un lucru bun ‎ca lumea să aibă nevoie de tine.
‎Ai ajutat un amic
‎cu relația, i-ai dat copilului un post, ‎ar trebui să fii…
‎mândru de tine.
‎Deja mă faci să mă simt mai bine.
‎Haide, te rog? Doar o halbă.
‎În regulă. La naiba!
‎Mulțumesc.
‎În locul tău, m-aș schimba.
‎Da.
‎Bună!
‎Eu sunt Pat.
‎Roxy. Îmi face plăcere.
‎Și mie. Vrei să iei loc?
‎Bine.
‎N-ai tresărit când m-ai văzut prima dată, ‎asta e rar.
‎Și te-am făcut să râzi!
‎- Am emoții. E un râs nervos. ‎- Scuze.
‎N-am vrut să... ‎Nu știu de ce am zis asta.
‎Sunt emoționat. Nu sunt violator.
‎- Bine! ‎- Nu trebuia să zic viol.
‎- Bei ceva? ‎- Da.
‎Da? Ce vrei?
‎Eu beau vinul casei.
‎E bunicel. ‎E doar patru lire paharul, deci…
‎Da.
‎O bere IPA, te rog.
‎- Și... ‎- Un whisky mare, te rog.
‎Salutare! Matt!
‎Ce faci?
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎Ei sunt băieții mei. ‎El e Ratty, el e Pedo.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Am auzit multe despre voi doi.
‎Are o droaie de porecle, nu doar Pedo. ‎Hai, scuipă!
‎Da. Pizdosul. Bulă și Sulă.
‎Clitoris Nelins.
‎Boașe Fripte.
‎- Harold Curman. ‎- Popo Rino.
‎Vulvatorul, Billy Bâzdâc.
‎Michael Parkincur.
‎El e sinucigașul văduv ‎despre care v-am zis.
‎- Da. ‎- Ești bine?
‎N-avem acord de confidențialitate?
‎- Nu ți-am zis numele. ‎- Da,
‎dar... Da, bună observație.
‎Mi-ai urmat sfatul ‎și-ai venit la vânătoarea de găoaze?
‎Vrei la vânătoare de găoaze?
‎Stați cu noi. Luați loc!
‎- Nu te taxez, nu sunt la birou. ‎- Nu.
‎Nu pot. Bem doar două halbe.
‎Da? Frumoasă jachetă!
‎Mulțumesc.
‎Haide! Ce e cu tine?
‎Merg să văd ce face Tony.
‎Bine, du-te. Arde o pupăză, da?
‎Salut! Distracție plăcută!
‎Ce ditamai ciuperca!
‎Și e doar un sfert.
‎E avantajos, nu?
‎A costat 13 lire.
‎Serios. Costă 13 lire.
‎Cum de ești burlac?
‎Eram de două ori față de acum.
‎Vorbesc serios.
‎Cel mai mult...
‎am avut 150 kg.
‎Dar am slăbit când am devenit poștaș.
‎Cred că bărbații zdraveni sunt sexy.
‎Nu, eram în ultimul hal.
‎Un dezastru ambulant.
‎Încă îmi atârnă pielea...
‎dar economisesc ca s-o rezolv.
‎Vorbesc serios. ‎Arăt absolut oribil pe sub haine.
‎Foarte rău.
‎Îmi place.
‎Risotto? Da, e bun!
‎Nu, asta...
‎întâlnirea.
‎Și mie îmi place.
‎Știu că nu ești de nasul meu, ‎dar... mă rog...
‎E în regulă. A fost distractiv.
‎- Futu-i mă-sa! ‎- Poate că are dreptate.
‎Poate ar trebui să ard o pupăză.
‎Să arzi...
‎- Să ard o pupăză. Sunt cuvintele lui. ‎- Exact. Sunt cuvintele lui,
‎n-ar trebui rostite niciodată ‎de alți oameni.
‎Futu-i mă-sa!
‎Nu mi-ar dăuna, nu?
‎Ce ?
‎Să vrăjesc o tipă.
‎„Să vrăjesc o tipă”?
‎Ce zici de alea? Nu te uita!
‎Nu.
‎Au venit să bea ceva în liniște, ‎vorbind între ele.
‎- Nu ca să fie vrăjite de tine. ‎- De ce nu? Hai, vino cu mine.
‎Nu!
‎- Te rog! ‎- Nu.
‎Vino și stai lângă mine. ‎Nu fac nicio manevră, stăm și atât.
‎Așadar, stăm, bem și vorbim între noi? ‎Nu le deranjezi...
‎Da.
‎În regulă.
‎Stă cineva aici?
‎- Nu, luați loc. ‎- Perfect.
‎- Tare muzica, nu-i așa? ‎- Stai jos!
‎Te rog.
‎Bine.
‎Așa.
‎- Vrei să... ‎- Nu.
‎E seara fetelor?
‎Da.
‎Știți? Ca să vă relaxați...
‎Nu suntem căsătoriți.
‎De fapt, eu sunt căsătorit.
‎Dar suntem separați. ‎Probabil că voi divorța.
‎Soția lui Tony a murit.
‎De cancer.
‎Așa că e în regulă.
‎Ce anume?
‎Să vorbiți cu noi. Nu este...
‎Scuze!
‎Cum se simte mama ta?
‎Nu mai am antrenament.
‎Așa crezi?
‎- A fost... ‎- Bună!
‎- Salut!
‎- Cred că îl cunoști pe Tony. ‎- Da.
‎Da.
‎- O seară plăcută! ‎- Mersi.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎Fă poza!
‎Haide, freacă-ți-o!
‎Cred că am cheltuit cam la fel, ‎deci e bine.
‎Am zis că plătim nemțește, nu?
‎Lasă-mă să fac eu cinste.
‎- Nu! ‎- Dă-mi voie.
‎- Vreau să plătesc eu. ‎- Nu.
‎Facem jumi-juma.
‎Și te las să plătești tot data viitoare?
‎Vrei să mai fie o dată viitoare?
‎Da. Adică…
‎- Marfă! ‎- Da.
‎- Nu știu ce mi se întâmplă. ‎- Futere!
‎- Chiar ai gura slobodă, nu? ‎- Scuze. Da.
‎Nu-ți cere scuze, e plăcut.
‎Ne cărăm?
‎- Da. ‎- Da.
‎Oarecum.
‎Vrei să te duc acasă?
‎Nu. Trebuie să merg la lucru.
‎Ora de vârf.
‎Da.
‎- E doar o ocupație. ‎- Da.
‎La ce oră termini?
‎Dimineața devreme.
‎Poate dau de tine.
‎Poate.
‎O seară bună!
‎- O seară bună și ție! ‎- Da.
‎- Pe mai târziu! ‎- Pa!
‎Ce faci?
‎Îți filmez cuibul de cuci.
‎- Îmi place! ‎- E drăguț.
‎Gata, liniște! Ascultați-mă, vă rog.
‎Urmează primul dans al serii.
‎Vă prezint mireasa și mirele!
‎- Ai călcat pe rochie. ‎- Scuze.
‎Subtitrarea: Marian Mangalagiu