‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הכול טוב?‬
‫כן.‬
‫את?‬ ‫-כן.‬
‫רוצה טוסט…?‬
‫אז?‬ ‫-מה?‬
‫תשאל אותי על הדייט!‬
‫אה, כן. טוב?‬
‫כן.‬
‫הוא…‬
‫הוא מצחיק, לא?‬ ‫-בהחלט.‬
‫קצת מחוספס, ו…‬
‫מסוקס?‬
‫כאילו הוא חי מתחת לגשר.‬
‫הכול טוב?‬ ‫-כן.‬
‫רוקסי נמצאת?‬
‫כן. למה?‬
‫באתי לבקר אותה.‬
‫לא באת להביא לי מכתבים?‬
‫אין מכתבים בשבילך. אפשר להיכנס?‬
‫זה כמו סרט זומבים.‬ ‫אתה תמיד מחוץ לבית, מנסה להיכנס.‬
‫אל תהיה אנטי־סוציאלי.‬
‫אפשר את הטוסט האחרון?‬
‫כן.‬
‫תודה, בייב.‬
‫תמרח עליו משהו.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫יש חמאת בוטנים?‬ ‫-לא.‬
‫אל תדאגי, באמת.‬ ‫-בטוח? אקפוץ למכולת, ו…‬
‫באמת, אל תדאג.‬ ‫-טוב.‬
‫לא סיפרתי לך, פיטרו את סו פיירס מהעבודה.‬
‫למה?‬
‫חשפה את עצמה.‬
‫מלפנים או מאחור?‬
‫לא יודע, אבל הוכרז סכסוך עבודה.‬ ‫אני לא מתערב.‬
‫טוב, אני צריך לצאת.‬
‫טוב. ניפגש אחר כך.‬
‫החוצה!‬
‫מה?‬
‫מה יש?‬ ‫-אישה שתובעת מנתח על ניתוח שהשתבש.‬
‫טוב.‬ ‫-למישהו פה יש מצבי רוח, מה?‬
‫לא הייתי מתנגד לאכול ביצה, אבל לא חשוב.‬
‫מה קרה לך אתמול? עזבת מוקדם.‬
‫כן, סליחה.‬
‫מתי הגעת הביתה?‬
‫בערך בעשר.‬
‫אני בארבע.‬
‫שיכור תחת.‬
‫מכוסה במיצי קבב ופות.‬
‫אל תשאל אותי איך.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫עשיתי יותר מדי קוק,‬ ‫אז שכבתי במיטה ככה, כמו במזחלת,‬
‫עד שהשעון צלצל, ואז… בום!‬
‫מקלחת, קפה,‬
‫חליפה, ישר מניקוי יבש…‬
‫עבודה.‬
‫הלכתי הביתה ובכיתי קצת.‬
‫מכירים אותי בניקוי היבש.‬ ‫חרבנתי על עצמי פעמיים.‬
‫כן. אה…‬
‫סליחה. בחזרה… אליי.‬
‫אני…‬
‫אני חושב שבכיתי בגלל‬ ‫שאני לא רוצה לוותר עליה.‬
‫אני לא רוצה לוותר עלינו.‬
‫ו…‬
‫אני רק רוצה…‬
‫לדבר איתה ולהתחנן בפניה‬
‫שתיתן לנו לחזור למה שהיינו קודם.‬
‫מאט…‬ ‫-אבל אני לא רוצה להכביד עליה. אני לא…‬
‫נשים לא רוצות את זה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב? זה פתטי.‬
‫להתחנן.‬
‫במה זה טוב למשפחה?‬
‫נקבות בוחרות בבני זוג‬
‫על סמך הכוח שלהם.‬
‫טוב? העוצמה שלהם.‬
‫היכולת שלהם לפרנס‬
‫ולשמור עליהן.‬
‫אנחנו צאצאים של אנשי מערות, מאט.‬
‫אנחנו יוצאים, הורגים טיגריס שן־חרב,‬
‫מביאים אותו, מתחלקים בו,‬
‫ואז מזיינים את הבחורה הכי שווה!‬
‫משם באנו.‬
‫כן, אבל זה פשוט לא… אני.‬
‫לא. זה לא אתה.‬
‫אם תהיה אתה,‬
‫היא לא תחזור אליך.‬
‫זה פשוט מאוד.‬
‫ניסית, וזה לא עבד.‬
‫היא חושבת שאתה לוזר.‬
‫הפתרון?‬
‫להיות משהו יותר טוב!‬
‫להיות משהו יותר חזק.‬
‫כן? תשקר.‬
‫תרמה.‬
‫פשוט תהיה גבר.‬
‫אבל לא אתה.‬
‫מתי התחלת לעשות את כל זה?‬
‫לפני חמש שנים בערך.‬
‫התחלתי בבוטוקס,‬
‫ו…‬
‫מילוי לקמטים וכל זה.‬
‫בת כמה היית?‬
‫עשרים וקצת.‬
‫אילו קמטים היו לך?‬
‫לא יודעת, קמטי זעף וזה.‬
‫כן.‬ ‫-ואז ממש נכנסתי לזה.‬
‫רציתי עוד ועוד.‬
‫ואז עשיתי ניתוח שפתיים,‬
‫והייתה לי מין תגובה לזה.‬
‫אבל זה הסתדר בסוף,‬
‫ואז רציתי להגדיל,‬
‫ואז זה קרה.‬
‫הפרצוף שלי משותק לגמרי.‬
‫הוא חזר לעצמו רק עכשיו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הציצים שלי דולפים.‬
‫הם מלאכותיים, וזה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫קשים כמו סלע.‬
‫כן.‬
‫סליחה…‬
‫וזה אותו אחד שניתח לך את הפנים?‬
‫כן. כעסתי נורא.‬
‫גם עכשיו.‬ ‫-באמת?‬
‫קשה לדעת.‬
‫אם אתה חושב שהוא הרס לי‬ ‫את הפנים ואת החזה,‬
‫חכה שתראה את המנוש שלי.‬
‫נראה כמו פח של אטליז.‬
‫סליחה…‬
‫חזרת אליו כדי לנתח את ה…‬
‫מנוש.‬ ‫-כן, אני יודע. לא רציתי להגיד…‬
‫כן, אבל הוא עשה לי בחצי מחיר,‬
‫בגלל שהוא כבר הרס לי את הפנים.‬ ‫-כן.‬
‫למה שתרצי לעשות את זה?‬
‫אני חושבת שיש לי בעיה.‬
‫כן.‬
‫אולי זה…‬
‫כמו התמכרות.‬
‫מה, שאני לא שולטת בזה?‬
‫אני מניח, אבל…‬
‫אם את מכירה בזה, יש סיכוי שתוכלי…‬
‫לקבל עזרה.‬
‫אתה חושב שאני דפוקה בשכל?‬
‫לא יותר מכולנו.‬
‫כמו שאמרתי,‬ ‫כולנו דפוקים בצורה זאת או אחרת.‬
‫אז בעצם, זה נורמלי.‬
‫את צוחקת?‬ ‫-לא.‬
‫בוכה?‬
‫לא, דפקו לי את צינורות הדמעות.‬
‫תצלם תמונה.‬ ‫-כן.‬
‫ככה?‬ ‫-כן. יופי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה הולך לקברט של החוג לדרמה?‬
‫לא יודע, למה?‬
‫אולי תרצה לבוא איתי?‬
‫מה, את הולכת?‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שנשתה משהו קודם, ונשב יחד.‬
‫לא בטוח שאני הולך לזה.‬
‫טוב… רוצה לבוא?‬
‫איתי?‬
‫עם כולם. כולם הולכים.‬ ‫כולנו נהיה שם.‬
‫כן, אבל אני שואלת‬ ‫אם בא לך לשבת איתי.‬
‫לא בטוח שאני בא, ושיהיה מקום פנוי…‬
‫טוב. אם לא בא לך, פשוט תגיד.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫אני לא יודע אם אבוא. לא בדקתי ביומן.‬
‫אז תבדוק.‬
‫מה?‬ ‫-תבדוק. הנה היומן.‬
‫לא… זה לא העמוד הנכון.‬
‫לא כתוב שם כלום כרגע.‬ ‫-כן.‬
‫טוב. אני…‬
‫ארשום את זה, אם ככה.‬
‫אצטרך גם לבדוק ביומן הראשי שלי.‬
‫יש לך יומן ראשי?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי יומן עבודה פה, ויומן אישי בבית.‬
‫אני מזגזג ביניהם, אז… טוני!‬
‫אפשר…?‬
‫סליחה, קאת׳.‬
‫טוני, יש לנו…‬
‫פגישה.‬
‫סגור את הדלת.‬
‫קאת׳ ביקשה שאשב לידה בקברט הזה.‬
‫יופי.‬
‫אני צריך למצוא תירוץ.‬ ‫-למה?‬
‫בבקשה, תעזור לי.‬
‫איך?‬
‫תגיד שאתה שוב שוקל להתאבד.‬
‫להגיד שאני שוקל להתאבד בחמישי הבא?‬
‫טוב, אז אני אגיד לה.‬
‫תגיד לה שאתה לא יכול ללכת איתה‬ ‫בגלל שאני שוקל להתאבד?‬
‫אני לא אגיד שאני שוקל להתאבד‬
‫בגלל שאתה מפחד להגיד‬ ‫שאתה לא רוצה דייט איתה.‬
‫בשם אלוהים… זו רק טובה.‬
‫מכיר את המשל על הילד שצעק ״זאב זאב״?‬
‫כן.‬ ‫-כן. בדיוק.‬
‫מה יקרה כשבאמת ארצה להתאבד,‬
‫וכולם יגידו ״לא,‬
‫זה רק תירוץ לגיסו הפחדן,‬ ‫שלא רוצה לצאת לדייט״?‬
‫לא, זה מקרה שונה, לא?‬
‫כי הוא הודה בזה.‬ ‫הוא אמר ״סתם, בצחוק״.‬
‫אז הם ידעו שהוא שיקר.‬
‫והוא חזר על זה, אז זה היה ברור.‬
‫נשתמש בשקר הזה פעם אחת,‬ ‫ולעולם לא נודה בזה.‬
‫אז מוסר ההשכל של המשל הוא…‬
‫״לעולם אל תודה ששיקרת,‬
‫אף פעם…״‬ ‫-כן.‬
‫״ותבחר שקר שונה בכל פעם״?‬
‫כן.‬
‫מסר יפה.‬
‫לא.‬ ‫-בחייך.‬
‫לא.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אתה לבדך.‬
‫הנה, אבא.‬
‫יופי.‬
‫הנה.‬
‫היי.‬
‫טוני, אני לא אשב ואחכה שתעשה משהו.‬ ‫אני צריכה לחיות את חיי.‬
‫למה את מתנהגת מוזר?‬
‫אני מתנהגת מוזר? לעזאזל, טוני!‬
‫קצת נמאס לי, טוב?‬
‫אשתי מתה, אבא שלי…‬ ‫-אני יודעת.‬
‫סליחה אם זה משעמם אותך.‬
‫ברצינות? לעזאזל.‬
‫סתם נפגשתם לדרינק?‬
‫לעזאזל.‬ ‫-שאלה פשוטה.‬
‫סתם נפגשתם לדרינק?‬
‫כן, סתם נפגשנו לדרינק.‬
‫טוב. יופי.‬
‫אבל אולי זה לא תמיד יישאר רק דרינק.‬
‫אבא, תגיד ״סיימון בן זונה״.‬
‫מה?‬
‫״סיימון בן זונה."‬
‫תגיד.‬
‫כן.‬ ‫-סיימון בן זונה.‬
‫תזכור את זה.‬
‫טוב.‬
‫זה בסדר? לא חם מדי?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫כן. עוד אחת?‬
‫תרגישי הרבה יותר טוב אם תאכלי את זה.‬
‫היי.‬
‫-הבאתי לך כמה סוודרים.‬
‫נהיה קצת קריר.‬
‫יופי. תודה.‬
‫כן, סוודרים תמיד עוזרים.‬
‫התכוונתי להתקשר אלייך.‬
‫נכון יש את הקברט הזה בקרוב?‬
‫כן.‬
‫תרצי לבוא אולי?‬
‫אצטרך למצוא בייביסיטר.‬
‫את יכולה להביא את ג׳ורג׳.‬ ‫זה לכל הגילאים.‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫כן…‬
‫זה דווקא יעזור לי.‬
‫קאת׳ ביקשה שאלך לזה איתה.‬ ‫-למה?‬
‫אני חושב שבא לה עליי.‬
‫תגיד לה שאתה לא יכול‬ ‫כי אתה הולך עם אשתך והבן שלך.‬
‫טוב. כן.‬
‫אבל זה דווקא נחמד מצדה,‬
‫כי היא בטח חשבה שאתה בודד.‬
‫בטח.‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי לבוא,‬
‫אבל לא ידעתי אם ג׳ורג׳ יוכל לבוא.‬
‫מותר לו.‬ ‫-זה טוב.‬
‫טוב…‬
‫כדאי שאלך.‬ ‫-כן.‬
‫תודה על ה…‬
‫נדבר בהמשך.‬
‫היי.‬
‫הכול בסדר? יופי.‬
‫הכול טוב?‬
‫קאת׳, בקשר ל…‬
‫לקברט.‬ ‫-כן?‬
‫אני אלך עם ג׳יל וג׳ורג׳.‬
‫כן. יופי.‬
‫מצוין.‬
‫יופי.‬
‫אני מתאבד בערב הזה.‬
‫אל…‬
‫מה?‬
‫כלום. זה רק…‬
‫מוזר.‬
‫רוצה קפה?‬
‫למה?‬
‫לא יודע, כי זה טעים?‬
‫בואי, נצא לכוס קפה, ו…‬
‫נדבר על דברים מעניינים, כמו…‬
‫פרסום.‬
‫כן?‬ ‫-טוב. בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫עשיתי מעצמי צחוק עם מאט?‬
‫בהחלט לא.‬
‫מה מביך בלדבר בכנות,‬ ‫ולהגיד משהו נחמד? זה צריך להחמיא לו.‬
‫אני חושבת שהוא נבהל.‬
‫אני כנראה לא הטיפוס שלו.‬
‫מישהי פשוט הקדימה אותך.‬
‫אבל… לא עשית משהו לא בסדר.‬
‫הראית את הרגשות שלך.‬
‫זה טוב.‬
‫הלוואי שהייתי מראה את הרגשות שלי יותר.‬
‫עם ליסה.‬
‫אני…‬
‫לפעמים הייתי מתבייש‬ ‫להחזיק ידיים במקומות ציבוריים.‬
‫או שדיברנו בטלפון, והיו אנשים בסביבה,‬
‫והיא הייתה אומרת ״ביי, אוהבת אותך״,‬
‫והייתי אומר ״גם אני״.‬
‫והיא הייתה צוחקת, כי היא ידעה.‬
‫כן.‬
‫לפעמים עבדתי עד מאוחר,‬
‫הטלפון היה מצלצל,‬ ‫והייתי חושב ״אלוהים, מה קרה?״‬
‫ועונה ״הלו? מה קרה?״‬
‫ו…‬
‫היא הייתה אומרת‬ ‫״כלום לא קרה, אני פשוט אוהבת אותך״.‬
‫אז…‬
‫ויום אחד תכירי מישהו, וזה יהיה…‬
‫החיים יהיו נהדרים.‬
‫אז…‬
‫אין מה להיות עצובה. עדיין לא.‬
‫אני אלך…‬
‫טוב.‬
‫תודה על הקפה.‬ ‫-בכיף.‬
‫ותודה על הסיפור על הטלפון מאשתך.‬
‫הוא היה מקסים.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫יום רע, חוששני.‬
‫הדבר האחרון שאתה צריך לעשות הוא לשתות לבד.‬
‫נחמד.‬
‫ליסה הייתה ההישג הכי גדול שלי.‬
‫לא עשיתי שום דבר אחר שהיה לו ערך.‬
‫שום דבר אחר להתגאות בו.‬
‫רק זה.‬
‫ניצחתי בחיים.‬
‫נכון.‬
‫אני לא טוב כמוה, ואני גאה בזה.‬
‫אתה פשוט שונה.‬
‫אני כעסן. אני קטנוני. אני עצוב.‬
‫אני מקנא בכל אחד שעדיין יש לו מישהו.‬
‫איך השגת את ליסה אם היית כזה גרוע?‬
‫לא יודע.‬
‫פשוט הייתי נחמד אליה, נראה לי.‬
‫תנסה לעשות את זה שוב.‬
‫היא חסרה לי כל כך.‬
‫אני עצוב כל הזמן.‬
‫אני לא מי שהייתי.‬
‫כשליסה מתה, זה כאילו…‬
‫איבדתי את רוב מה שאני,‬ ‫את הדברים הטובים, את האושר,‬
‫את השמחה ממשהו…‬
‫אני מרגיש שאני כלום, את יודעת?‬
‫זה לא נכון.‬
‫אנשים חושבים‬
‫שאני בערך בסדר,‬
‫שאני ממשיך הלאה, אני עוקצני פה ושם,‬
‫ושזאת נפילה רגעית, אבל זה לא נכון.‬
‫אני ככה כל הזמן עכשיו.‬
‫השאר הוא העמדת הפנים. את יודעת?‬
‫אני לא בסדר, אבל אני זוכר איך היה‬ ‫להיות נורמלי, אז אני עושה חיקוי של זה.‬
‫אבל זה מה שאני באמת.‬
‫ואני רוצה לחזור להיות נורמלי,‬
‫אבל אני חלש. את יודעת?‬
‫כשליסה גססה, ניסיתי להיות אמיץ, ו…‬
‫את יודעת, ללבוש ארשת חיובית,‬
‫ואפילו אז, הייתי מתמוטט לפעמים, והיא…‬
‫הייתה מנחמת אותי.‬
‫לא יכולתי אפילו לתת לה את זה.‬ ‫גם כשהיא גססה, היא הייתה בתפקיד.‬
‫שמרה עליי.‬
‫היא הייתה אוהבת את זה.‬
‫לא יודע.‬
‫אני יודעת.‬
‫כי גם אני אישה.‬
‫וטוב יותר כשזקוקים לך.‬
‫תהיה חזק.‬
‫לכולם קשה. זה לא תמיד באשמתם.‬
‫יש פה אח שיש לו ריח רע מהגוף.‬
‫אני שמחה שלא נתקלת בו, האמת.‬ ‫הוא מסריח.‬
‫ואתה יודע למה?‬
‫כי הוא עובד כפליים מכל אחד אחר.‬
‫הוא כל הזמן עוזר לאנשים.‬
‫אין לו מושג.‬
‫והתכוונתי להגיד משהו,‬ ‫אבל אתה יודע מה יצא לי?‬
‫״תודה על העבודה הקשה."‬
‫והוא כמעט בכה.‬
‫פשוט תגיד לאנשים‬ ‫שאתה מעריך אותם מדי פעם, טוב?‬
‫היי.‬
‫סליחה.‬ ‫-שלום.‬
‫אפשר…?‬ ‫-כן.‬
‫אתה טוני?‬ ‫-כן.‬
‫מישהו ביקש ממך‬
‫לא לסגור את המקומון‬ ‫ולמכור את הבניין?‬
‫לא.‬
‫כן…‬
‫בבקשה, אל תעשה את זה.‬
‫הרבה אנשים תלויים בו, ו…‬
‫כמה תרוויח מהמכירה?‬
‫חצי מיליון.‬
‫כן…‬
‫זה המון.‬
‫מה תעשה בזה?‬
‫מכונית חדשה, אולי.‬
‫לא יודע.‬
‫אחיה בנעימים.‬
‫פשוט, אם…‬
‫אם לא אפטר מהנכסים שלי בקרוב, אולי…‬
‫אתפגר, ואז יהיה מאוחר מדי.‬
‫זה לא שחסר לי משהו, פשוט…‬
‫אם כי…‬
‫לא הייתי מסרב לחברתה של גברת נחמדה.‬
‫זה כל מה שחשוב.‬
‫היו לי הנישואים הכי טובים שיש.‬
‫קסומים.‬
‫אז כשליסה, אשתי…‬
‫כשהיא מתה,‬
‫הייתי אובדני, ומדוכא.‬
‫וכולם היו נחמדים. כולם ניסו לעזור לי, ו…‬
‫הם הצילו אותי. אז…‬
‫רציתי לעשות משהו נחמד בתמורה.‬
‫בכל אופן,‬
‫אתה אדם נחמד, ורק רציתי שתדע‬
‫את כל הסיפור, ו…‬
‫אם לא תמכור,‬
‫נוכל… אתה יודע, לנסות שוב.‬
‫אם זה לא ילך, תוכל למכור בשנה הבאה.‬
‫אולי זה יצליח, ו…‬
‫לא יזיק לנו מישהו שאכפת לו מהצלחה,‬
‫כי אנחנו חבורת הלוזרים‬ ‫הכי גדולה שתפגוש בחייך.‬
‫אבל…‬
‫זו חבורה טובה.‬
‫אולי יהיה נחמד להתמודד עם אתגר שוב.‬
‫תודה.‬
‫טוב.‬
‫״כמה עשיר!‬
‫איזה זוג אנחנו!״‬
‫אלה בכלל לא המילים הנכונות. תתחיל שוב.‬
‫בחייך.‬ ‫-טוב.‬
‫אל תחשוב, תעשה.‬
‫תשיר כאילו יש לזה משמעות.‬
‫״כמה עשיר…״‬
‫מההתחלה. שאשמע את זה.‬
‫״כמה עשיר!‬
‫איזה זוג אנחנו!״‬
‫לא, שוב. ״כמה עשיר״!‬
‫קן, אני לא יכול. טוב?‬
‫מי יהיה כוכב־על בעוד שנה‬ ‫אם הוא יקשיב לבמאי שלו?‬
‫אתה. תעשה את זה שוב.‬
‫אני רק ארקוד.‬ ‫-תשיר ותרקוד.‬
‫מה אתה מנסה להגיד לי, ג׳יימס?‬ ‫-אולי רק ארקוד?‬
‫אם רק ארקוד…‬ ‫-הוא לא מתפקד היטב תחת לחץ.‬
‫קן, תפסיק לצעוק עליו.‬
‫צר לי שנאלצת לראות את זה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני לא מאבד את העשתונות בדרך כלל. פשוט…‬
‫אני מנסה ליצור תרחיש אידאלי.‬
‫טוב, אתה יכול ללא מילים.‬
‫תודה, קן.‬ ‫-רק הריקוד.‬
‫זה מה שרצית?‬ ‫-כן.‬
‫אם זה משמח אותך,‬ ‫גם אם זה יהיה מחורבן, וזה יהיה,‬
‫אני רוצה שתהיה מאושר. בסדר?‬
‫תודה, קן.‬ ‫-לכן אנחנו עושים את זה. זה בסדר.‬
‫היי, כבר סיפרתי לך‬ ‫על פי הטבעת של אחותי?‬
‫לא נראה לי.‬ ‫-טוב, תקשיבי.‬
‫הטיפשה רק מלבינה אותו.‬
‫מלבינה! זאת האופנה עכשיו.‬
‫להלבין את פי הטבעת.‬
‫אמרתי ״בשם אלוהים, למה״?‬
‫היא אמרה ״כדי שייראה יפה״.‬ ‫אמרתי ״לעזאזל, מי יראה את זה״?‬
‫יותר אנשים יראו את שלי,‬ ‫והוא נראה כמו ערמת קומפוסט.‬
‫אולי פשוט נצפה.‬
‫על מה דיברתם?‬ ‫-סיפרתי לה על פי הטבעת של אחותי.‬
‫תמיד ריתק אותי פי הטבעת.‬
‫מאז ולתמיד.‬
‫מי שנמאס לו מפי הטבעת, נמאס לו מהחיים.‬
‫את יכולה לצטט אותי.‬
‫טוב. תודה.‬
‫איך מתקדם החומר שלך?‬
‫אני בעיקר אאלתר.‬
‫אני כמו אמן מיצג, אז…‬
‫המגבלות הרגילות לא מתאימות לי.‬
‫יש לך עשר דקות,‬ ‫אז תקפיד על זה לפחות.‬
‫עשר דקות?‬ ‫אני לא יכול לעשות הכול בעשר דקות.‬
‫זין על זה. תסתדרו ביניכם.‬ ‫אני יוצא לעשן.‬
‫אם תרצו אותי, אהיה בשירותי הנכים.‬
‫הכול טוב?‬
‫כן.‬ ‫-איך הולך?‬
‫השגתי סקופ מעולה‬ ‫על פי הטבעת של אחותו של קן אוטלי.‬
‫הוא מולבן.‬
‫יופי. טוב…‬
‫אולי תצטרכי לסקר ידיעות כאלה עוד קצת,‬
‫כי פול הסכים לא לסגור את המקומון.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תודה!‬
‫אל תבכי.‬
‫את עובדת קשה כל כך.‬
‫את נהדרת.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫תראה אותה.‬
‫ברנדי!‬ ‫-היא נראית כמו עכבר מצויר.‬
‫מה זה?‬ ‫-לא יודע…‬
‫איפה הדילדו שלך, ברנד?‬
‫כלבה טובה!‬
‫ברנדי, תגידי ״נקניקיות״.‬
‫נקניקיות!‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬