PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Točíš lidi při chemošce?
Ne, jenom tebe.
Dobrý?
Jo.
Nevypadám nejlíp, co?
Jsi v pohodě.
NOVINY TAMBURY GAZETTE
Jak dlouho házíte poštu…
do koše na psí výkaly?
PSÍ EXKREMENTY
Asi tak rok.
Jo. Je tam napsáno „psí exkrementy“.
Ale mám oči v prdeli.
- Jo. - Slepej jak patrona.
Nejsou moje. Svý jsem ztratil a tyhle našel.
- Jsou na prd. - Jo.
Nesmím daleko od domu, furt chčiju. Mám prostatu jak kokos.
Tohle je moje nejmenší starost, abych pravdu řekl.
No nic, kde jsem skončil?
Jo… moje sestra. Žije v Austrálii.
Dumám, proč mě ignoruje?
- Psal jste jí a… - Neodepisovala.
- Házel jste to sem? - Jo.
- Nemám e-mail.
Pak chodily výhrůžné dopisy od plynu a elektriky.
Chtěl jsem jim dokázat, že jsem zaplatil. Poslal jsem další dopis.
Všecko jsem to házel sem, do těch sraček!
Ten zápach vás nezarazil? Netrklo vás to?
- Myslel jsem, že jsem to já. - Vy?
Doma to totiž páchne podobně.
- Nemám pro koho udržovat hygienu. - Ne?
Ne, k čemu? Pro koho bych se myl?
- Kvůli sobě? - Ne, jaký to má smysl?
Nic nemá smysl, ne?
Nevím, kde ty dopisy skončily.
Kam vozí psí hovna? Zasypou je do země?
Tam skončíme všichni, ne?
Všichni jsme budoucí hovna.
Nemám sebeúctu.
Ne.
Proto jsem nikdy neměl vztah.
Nikdy jste neměl vztah?
Věděl jsem, že kdyby jo…
najde si někoho lepšího než já.
Lepšího než já. A pak mě nechá.
Tak jo. Z jakýho úhlu to pojmete? Co?
Žádný úhel není.
Už rok házíte dopisy do…
koše na hovna. To je víceméně všechno.
Ale má to ponaučení, ne? Musí mít.
Buď opatrnej. Dávej si majzla, kam házíš dopisy.
- Fotku. - Jo.
Rychle, musím chcát.
Jasně.
- Máte to? - Skvělý.
Tak jo.
- A jde. - Jo.
- Depresivní, ne? - Jo.
Představ si, nikdy nemít vztah, kdyby náhodou skončil.
Vztah je život.
Přesně.
Já měl dobrý život.
- Ještě neskončil. - Já vím.
Já vím.
Močí, kde se zastavil. Jako pes.
Jeho nejlepší chvíle dne, tohle chcaní.
Tak jo, jdu za tátou.
Jo, já ještě…
- Uvidíme se. - Zatím.
Ahoj.
- Dobrý? - Jo.
Je v pořádku? Vypadá trochu…
Je to trochu jako na houpačce.
Ale ráno jsme ožili, co?
Řekl, že Simon je sráč.
Vážně?
Jo, čekala jsem, že to oceníš.
Šikula!
No, měla bych jít. Musím…
Jdu večer na tu revue, nechceš…
- Pracuju, promiň. - Jasně.
O nic nejde.
Kdyby sis chtěla popovídat, zavolej nebo napiš.
- Tak jo. - Fajn.
Tak zatím.
Chceš si lehnout, tati?
- Jo. - Jo? Tak jdeme.
- Pojď. - Jo.
A vím, že nic není jisté, ale…
Jill se mnou půjde na tu revue.
- Jakou revue? - Místní divadlo.
Jo?
Takže herecký roztažnožky?
Ne, spíš ne.
To spíš…
místní zazpívají pár písniček, jedna dáma recituje feministické básně.
Feministky.
Z lesbiček mám prdel. Používají dilda a tak, ne?
- Jo? - Jo.
Sorry, ale máš ráda péra, nebo ne? Trochu mě mateš, kočko.
Tak se kurva rozhodni. Chápeš?
Jo.
- Chápeš? - Jo. Je to…
případná poznámka.
Musel jsem vlastně zklamat tu kočku v práci.
Byla až moc hr. Tak jsem řekl:
„Ne.
Dej si pohov, kotě.“
- Moudrý. - Jo.
Žádný sraní s mladou paní.
To jsem si říkal.
Ale máš ji v záloze, kdybys potřeboval kuřbu.
Dobře.
To je ale překvapení!
- Jsi v pořádku? - Jo.
Dál sepisuju místní kuriozity, co nikoho nezajímají,
rozčiluju lidi, co mám rád, snažím se udržet si práci
a nikoho nezabít. Ty?
Ráda slyším, že si stěžuješ na práci a…
vztahy jako normální člověk.
Jo, to je asi pokrok.
Měl bych ti za tohle platit. Mnohem lepší než vyhazovat za cvokaře.
Tvé přátelství je pro mě víc než peníze.
Jsi osamělá?
Chybí mi jen jeden člověk.
Jo. Mně taky.
Co?
Nechceš večer zajít na revue?
Asi ne. Moc teď nikam ven nechodím.
Žádný ven, je to míň ven než tady!
Budeš jenom sedět a na něco koukat.
Bude to legrace.
No tak.
- Tak jo. - Jo?
Stavím se.
Výborně.
Všem chci poděkovat, že jsem s vámi mohl strávit den.
Zdravím. Nechcete večer přijít na revue?
O co jde?
Asi to bude hrůza.
Ale pár z nás tam jde a jedna…
Může to být zábava. Třeba byste…
Jistě. Proč ne?
Skvělé. Je to v kulturáku od 19:30.
Kdyžtak tam jdeme dřív, na skleničku, jestli…
Je nějaký předepsaný oděv? Oblek?
Ne. Není to nic nóbl. Co byste si vzal na návštěvu blázince?
Ale ať vypadáte hezky.
Hezky?
Chci říct upraveně.
Dobře.
- Výborně. - Tak se uvidíme.
Fajn.
OBÁLKY S HNĚDÝM PRUHEM
- Hele. - Co to děláš?
Protahuju se.
Tohle je kancelář.
Nazdárek!
- Copak, cvičíš? - Protahuju se.
Tak pojď, jedem do kulturáku.
Kdyby tě tak viděl táta.
Co se stalo? Umřel?
Ne, vykašlal se na nás.
James ho umořil, co?
Byl jsem číslo, co?
Nejdřív jsme mysleli, že s ním něco je.
Byl i u školního doktora.
- Jestli nejsem cvok. - Nebo opožděnej.
Ve škole jsem byl levej na všechno.
Radši jsem lidi bavil, chápeš?
A nic ti teda nebylo?
Ne, ne. Nejsem blázen nebo tak.
Obézní a hyperaktivní…
Jen otravný.
Jeho táta řekl: „Buď on, nebo já. Jeden z nás musí pryč.“
Vybrala sis jeho.
Ne! Jeho tátu.
Ale když jsme chtěli, ať odejde, zhroutil se, že se zabije.
Jo.
Teď mám stejně někoho lepšího.
Tak vyrazíme.
Jo. Práce čeká. A umírám hlady.
Nejez tak moc. Je to vždycky stejný:
rozparádíš se, a když máš tancovat…
Jestli jdete na jídlo, jdu taky.
Tak zatím.
Počkejte!
Fajn.
Taky bych měla jít.
Připravit se na večer.
Mám doprovod.
Tak…
- Večer. - Ahoj.
Ahoj.
Těšíš se na večer?
Je to práce, ne?
Jo, ale…
třeba bude sranda.
Jasně.
Smějeme se Jamesovi, že bydlí s mámou,
ale mně je o deset víc a taky žiju s mámou.
Všichni někoho mají.
Já ne.
- Promiň. - Ne…
Nejsi jediná. O nic nejde.
Žádný spěch.
Nelituj se. Je to…
Je to návykové.
Aspoň u mně.
Myslím smutek.
Vím, na čem jsem. Chápeš, prostě…
Když se něco daří a vidím záblesk naděje, mate mě to.
A když se pak všechno podělá, uleví se mi: „Už je to tu.
A můžem se ožrat a čekat na smrt.“
Až si najdeš kluka,
tanči s ním, až bude chtít.
Měl jsem s Lisou tančit, kdykoli chtěla.
Někdy jsem se styděl nebo byl líný.
Co bych teď dal…
za pět minut s ní.
Jen ji držet a tančit.
Chápeš?
Klasika. Oba zase brečíme.
- Dobrá práce. - Jo.
To bude dobrý.
- Rovnou. - Dáš si ještě?
Skoro jsem to nepil, ale…
Ahoj. Můj doprovod.
Na poslední chvíli.
Ale podnikatel. Má Rolls Royce.
- Z druhé ruky. - Pořád je to Rolls. Je úspěšný.
Vydělal jsem majlant na šrotu.
Neříkej „šrot“.
- Tak půjdeme. - Jo…
- Ty jsi můj pošťák. - Jo.
- A ty hromadíš krámy? - Jo.
Ty jsi šlapka! Znám tě.
- Sexuální pracovnice. - Stáváš u garáží.
- Na to nemám. Ani za milion let. - Ne.
Musím se zabavit sám. Strčil jsem si péro do zadku.
Jak se to dělá?
Teď se zajímá!
Obchodní tajemství. Ne, jsi kámoš.
V podstatě ho tam narvu splasklýho…
a čekám, až ztvrdne…
Jinak to nejde, upřímně.
Míň upřímnosti by neškodilo.
Děkuju.
Ahoj.
Tak se pohodlně usaďte, začínáme.
Přivítejte muže, který nemá stání.
Dalo by se říct, že je tak trochu tulák.
Jdeme na to!
TAMBURÍNI
Zdravím!
I ty!
Děkuji vám. Tak jo…
Je tu sám pan starosta, prosím potlesk pro starostu.
Hej! Kdy dořešíte ty popelnice?
Mám horu odpadků
a část z nich je dost podezřelá.
No tak. Viděl jsem vaše odpadky.
No nic. Dámy a pánové, nebo jak vám mám říkat.
Dnes musíte být opatrní. Dát si pozor na jazyk.
Víte, o kom mluvím, prodává hranolky a vypadá jak Tony Soprano.
Ne, já jí fandím.
Kdo je připravený na Noc tisíce hvězd?
- Jo! - Tisíc hvězd, jo.
Jako první se představí Elton John…
a Kiki Dee!
Ne tak úplně, je to duo matka a syn.
Je to divné, když se zamyslíte, ale nebojte.
Každopádně můžete tleskat, ječet, šílet,
přichází June a James!
VOLAT TONY
Nebylo to báječné?
Dámy a pánové,
možná si říkáte, co je to za příšerný puch.
Ne, není to kanál ani popelnice,
ale náš další výstup!
Chudák, je na štíru s hygienou.
Nabídne nám komediální stand-up.
Což, jak všichni víme, je těžký žánr, a moc mu to nejde.
Takže mu držte palce, jo?
Přivítejte… Briana Gittinse!
Nejsem tak profesionální, jak bych chtěl.
Kdyby se mi podařilo prosadit,
mohl by na mě bulvár vytáhnout pár věcí,
co bych rád…
utnul hned v zárodku.
Jednou jsem ho někomu vykouřil.
- Prodává dýmky. - Jedna kuřba.
Asistentovi manažera fotbalového klubu Tambury.
- Marku Dobsonovi. - Co?
Slibuju, že se to nebude opakovat.
Byl jsem tenkrát na dně.
Žena mi zrovna zdrhla s cikánem Mickeym.
Znáš Mickeyho?
Ne? Dobře.
Drž se od něj dál.
Zmaluje ti ciferník, ani nemrkneš!
Jo. Jasný? Jo.
Kdo chce vtipy?
Jo.
Nezapomeň, že jsou tu děti.
Ahoj, synku. Jak se jmenuješ?
- George. - George?
Hezké jméno.
- Kolik ti je? - Devět.
Mám pro tebe vtípek.
Co je horší než srdce v kalhotách?
Nevím.
Michael Jackson.
Nechtěl bys, aby se ti hrabal v trenclích, co?
Ťuk ťuk.
Kdo je tam?
Moje bejvalka.
Vyliž si prdel, ty všivá, hnusná děvko.
Tím dneska skončím.
Nejsem v tom správném rozpoložení…
Díky za pozornost.
A…
Co to kurňa bylo?
Panebože, naprosto nechutné. Kuřba před starostou.
Naprosto ohavné.
Omlouvám se, dámy a pánové, pane starosto.
A vyřešte ty popelnice!
Tak jo, a jsme zpátky. Výborně.
Nebudeš tu, až budu na scéně.
- Jo. - Teď chvilka poezie.
- Kdo má rád poezii? - Vypadni.
Přivítejte prosím úžasnou Rebeccu!
Jsem Rebecca.
Budu recitovat výběr ze svých básní.
Užijte si to.
- Je mi zle. - To bude dobrý.
„Bůh je žena.
Život je její říší.
Je přírodou, péčí, manželkou, bojovnicí.
Nechala tě v sobě vyrůst. Sama, nesobecky.
Dala ti své tělo, abys mohl žít.
Všemohoucí stvořitelka,
původkyně všech lidských bytostí,
z jedné malé buňky, čekajíc…
na svůj Velký třesk.“
Ty pojebanej buřte!
Ty sis prdnul?
Nemluv takhle.
Řekla jsem mu, ať to nezadržuje, škodí si tím.
- Pšouknul si! - Fuj!
Řekla jsem, že tam nemáš stát! Bože!
To je puch!
Odchází. Šup, musíš to převzít.
- Spusť ten tanec. - Do toho.
Předveď se!
- Neudržel to! - Do prdele…
EMMA: PROSÍM ZAVOLEJ
Ahoj.
Jak to jde?
Tony…
Je mi to líto. Tvůj táta zemřel.
Dobře.
Jedu tam.
Dobře.
Tak zatím.
Ahoj.
Je mi to moc líto.
- Umřel ve spánku? - Jo, prostě…
přestal dýchat.
Teď Mattovi volat nebudu, řeknu mu to zítra a…
- Zařídíš všechny… - Jo.
O to se postaráme.
- Jen potřebuju jeho rodný list a… - Jo.
…pár dalších věcí.
Byl to dobrý člověk.
Byl…
Byl laskavý, že?
Jo.
A mírný…
Nikdy mě nebil, neplácl…
jako malého.
Ať jsem zlobil sebevíc.
Máma vždycky: „Počkej, až přijde táta!“
A on přišel,
samý úsměv: „Ahoj, ty kluku!“
A ona: „Zlobil.“
A on…
„Tos mě zklamal, synku.“
To mě ničilo.
Ostatní děti dostaly řemenem.
A to mi přišlo nic ve srovnání s jeho zklamáním.
Nikdy jsem ho…
nechtěl zklamat.
- Nenaštval jsem ho svou mrzutostí? - Ne! Bože.
Byl moc rád, že tu jsi.
Měl jsem toho hodně. A pořád mám…
Mrzelo by mě, kdybych ho štval…
Jsou tu lidi, co mají návštěvu tak jednou týdně.
Neznám nikoho, kdo za tátou chodil každý den, bez výjimky.
I když sám trpěl.
Já myslel, že myslíš, že mi na něm nezáleží. Ale záleželo.
To jsem si nikdy nemyslela.
Jen jsem tě občas poškádlila.
Asi jsem si to zasloužil.
Nezasloužil.
Nějak jsem si o pozornost musela říct, ne?
A zabralo to.
No… Tak trochu.
Nezabralo.
Mou pozornost už jsi měla.
Od první vteřiny… kdy jsem tě uviděl.
Ale to víš…
Jo…
Nechceš s ním chvilinku posedět?
Jo.
Ne, i s tebou.
Pro mě?
Děkuju.
Ty jsi hodná holka.
Budeš snad celou noc hrát karty a pít?
- Jo. - A co mám dělat já?
Ty víš co.
Zařídit nám všem sýrové sendviče
- a chipsy. - Jasně. Dej si bacha!
- Moc vtipný. - Co říkáš, Brandy?
Mám vyhodit pětku, nebo trojku? Co myslíš?
- Hele! - Jo, zahodím trojku.
- Líbí se jí tam. - Tak jo. Fajn.
- Co říkáš? - Hele, nudí se!
Stejně jako já!
Miluje tě, Rayi.
Překlad titulků: Barbora Vrbová