NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Hitaat! Tule. -En!
Tulethan! -Ei Lionel Richietä.
Mikset?
Se on sellainen miesten sääntö.
Tylsä sääntö!
Saanko minä kunnian?
Kyllä! Kiitos, Ray.
Pitää koputtaa puuta, mutta näyttää siltä, että minä ja Jill palaamme yhteen.
Me vain vähän horjuimme. Olen helpottunut.
Olen tosi onnellinen.
Hyvä sinulle.
Kiitti.
Kaikki hyvin? -Ei oikeastaan ole.
Olen tympiintynyt. Olen kyllästynyt tähän paskaan.
Ihmisten valituksen jatkuva kuuntelu on alkanut masentaa.
Joskus haluaisin sanoa: "Turpa kiinni, ruikuttava ämmä."
Minä lopetan pian.
Aloitan podcastin Resupekan ja Pedarin kanssa.
Parempaa kuin tämä paska.
Mikä podcastin aihe on? -Neuvoja miehille.
Aivan. -Miten kasvattaa pallit.
Käyn vastarintaan tätä nynnyilyä vastaan.
Anna kun kerron jotain, Matt. Alfaurokset pelastavat kansakuntia.
Ja se on fakta. -Niin.
Mitä tekisimme, jos Hitler päättäisi hyökätä nyt?
Halailisimme ja suukottelisimme häntä? Silittelisimme hänen päätään?
En... -Ei.
Pakottaisimme pyllistämään ja panisimme sitä natsia perseeseen.
Raiskaisimme tuhkaluukkuun, kunnes hän oksentaisi.
Leikkaisimme pallit, tunkisimme ne hänen suuhunsa -
ja lähettäisimme takaisin.
Hienoa. Kiitos avusta.
Tunnetko terapeutteja, joille voisit puhua?
Mistä?
Että haluat raiskata Hitlerin.
Kaikki, jotka eivät halua, ovat hinttejä.
Minäpä tästä lähden.
Näkemisiin sitten.
Heippa.
Mainitsetko vahinkoni arvostelussasi?
Sen, että hän paskoi housuunsa.
Arvasinkin jo sen, Brian.
Pyydän,
älä.
Olen muutenkin jo naurunaihe.
Et ole. -Olen minä.
En mainitse. Sanon, että kaikilla oli kivaa.
Kiitos.
Aiotko sanoa, että esitykseni epäonnistui? Niinhän siinä kävi.
Kävi perinteisesti. Hermoni pettivät, ja koko homma menee perseelleen.
Pääni oli ihan sumuinen. Taisin kärsiä ramppikuumeesta.
Unohdin monta parasta vitsiäni.
Mitä vitsejä unohdit?
Mitä saa, jos sekoittaa ex-vaimoni ja Buzz Aldrinin?
Astronautin, joka panee mustalaisia.
Se oli hyvä. Minun pitää jatkaa kirjoittamista.
Kaikki hyvin? -Isäni kuoli eilen.
Voi, kamu.
Kerro kaikille.
Käske olla puhumatta siitä, koska sympatia pahentaa oloani.
Niin. Voinko tehdä mitään? Tarvitsetko apua hautajaisissa?
Tekemistä ei taida juuri olla. Hänellä oli vain minut.
Ei testamenttia, koska hänellä ei ollut mitään.
Ei riitapukareita. Siksi hautajaiset ovat usein kamalia.
Perheenjäsenet keksivät paskoja ideoita. "Sitä hän olisi halunnut."
Ihan sama. Hän on kuollut. "Tarkoitat siis sitä, mitä itse haluat,
jotta voit osallistua ja ottaa kunniaa." Sitä ei ole, koska hoidan sen itse.
Valitsen itselleni sopivan päivän.
En ehkä edes mene sinne. Maksoin sen jo. Hän on kuollut.
Hieno muistopuhe.
Hän oli isäni. Kippistän hänen muistolleen.
Hän oli herttainen mies.
Hänellä ei ollut paljoa, mutta hän oli aina onnellinen.
Hänellä oli äiti. Siinä se salaisuus piili.
En tajunnut sitä lapsena. Rahaa ei ollut, mutta hän oli silti aina positiivinen.
Tajusin vasta Lisan tavattuani, että se on kaikki kaikessa.
Rakkaus siis. Muuta ei tarvita.
Sen tajuaa vielä paremmin, kun heitä ei ole.
Ei haleja. -Niin.
Niin. -Tietysti.
Lähetän muistion: "Ei halailua." -Selvä.
Lähden vanhainkotiin. -Joo.
Mitä mieltä olit show'sta? -Se oli loistava.
Tosi hauska.
Sinäkin olit mahtava, James. Hyvin tehty.
Kuunnelkaahan!
Tonyn isä kuoli eilen,
mutta hän ei halua puhua siitä kenellekään.
Hän haluaa vain jatkaa kuin ennenkin. Hän ei kestä sympatiaa.
Ei siis halailua tai mitään muutakaan.
No niin.
Jatkakaa.
HOITOKOTI SYKSYN LEHDET
Hänen tavaransa.
Vaatteet viedään yleensä keräykseen.
Joo, toki.
En taida enää käydä joka päivä.
Niin. Aivan. -Tarkoitan siis...
Tiedän. -Haluaisin tavata.
Mutta tiedän, että on paljon meneillään...
Tiedän, että haluat edetä nopeasti... -En halua!
Ei. Siis, tiedäthän...
Ja sinullahan on nyt Simon.
Eikä ole.
Minulla on vain vähän seuraa.
Eikö vain?
Tiedät, mitä tunnen. -Tiedän.
Muttet ole kiinnostunut. -Olen, mutta miksemme voi jatkaa näin?
Näemme toisiamme koko ajan. Se on hienoa. Pidämme toisistamme.
Miksi sitä pitää kutsua joksikin? Jatketaan näin muuttamatta mitään.
Päiväni murmelina. -Ehkä en halua sitä.
Tiedän sen.
Selvä.
Kiitos.
Nähdään.
Minä vain!
Terve.
Moro.
Kaikki hyvin? -Joo.
Otan osaa. -Kiitos.
Mitä nämä ovat?
Unilääkkeitä.
Miksi?
Että saan unta.
Oikeastiko? -Joo, minä vain...
Miksi ne täällä ovat?
Jotta voin tappaa itseni makuulla.
Vakavasti nyt.
Mitä? Mietin sitä aiemmin, mutta...
Voit viedä ne pois, mutta jos haluan tehdä jotain,
keittiössä on veitsiä ja voisin hirttäytyä vaatekaappiin vyöllä.
Miksi ajattelet yhä noin? -En varsinaisesti.
En koko aikaa. Tulitko vain nalkuttamaan?
En. Tulin katsomaan, oletko kunnossa.
Miten postimiehen kanssa menee? -Olethan kunnossa?
Olen kunnossa. Miten postimiehen kanssa menee?
Onhan hän hauska mies.
Kiva kuvaus.
Pelkään vain, että menneisyyteni palaa kummittelemaan,
eikä hän kestä sitä.
Älä menneitä murehdi.
Huolehdi tulevaisuudestasi. -Olen enemmän huolissani omastasi.
Muistutat joskus Lisaa.
Kaikkien muiden hyvinvointi tuli ennen häntä.
Nukkumaan mennessä hän sanoi:
"Hyvää yötä."
Joskus en vastannut hänelle hermostuttaakseni häntä.
"Sano se! Sinun on sanottava se! Muuten en voi nukkua."
"Miksi? Se on typerää." "Sano se!" Minun piti sanoa se viimeisenä.
Lopulta sitten sanoin: "Hyvää yötä." Sitten hän sai nukuttua.
PASKAPOSTIA
Haluatko teetä?
Ei kiitos.
Voi helvetti, kuka kuoli? -Tonyn isä kuoli eilen.
Voi ei.
Mutta älä... -Otan osaa.
Hän ei ollut kuulolla.
Kiitos, Kath.
Hän eli hyvän elämän.
Jatkakaa töitä.
Saimme keikan, mutta voin hoitaa sen. Älä huoli siitä.
Olen kunnossa. Kuulkaas nyt, kyllä minä pärjään.
Menetin hänet jo pari vuotta sitten, joten totuin ajatukseen.
Toisin kuin Lisa, tämä oli luonnollista.
Totta kai kaipaan häntä. Enemmän kuin jos se olisi käynyt äkisti.
Kun hän sairastui, näin häntä joka päivä. Sitä ennen ehkä kerran kuussa.
Elämä jatkuu, joten jatketaan hommia.
Joo.
Näytät surulliselta.
Hyvää työtä.
Mitä tapahtui?
"50-vuotias mies tuntee olevansa 8-vuotias koulutyttö."
Nyt päästiin asiaan!
Ja Tracy,
mitä mieltä sinä olet tästä?
Se on naurettavaa. -Ei ole.
On. Se on noloa. Se on hevonpaskaa.
Olen trans. Koeta kestää. -Et ole. Kärsit hermoromahduksesta.
Transfoobikko.
En ole. Etkä sinä ole trans. -Olen.
En vastusta oikeita transihmisiä.
En välitä, mitä kukin haluaa olla,
miten haluaa tulla kutsutuksi tai pukeutua -
tai vaihtavatko he sukupuolensa vai eivät. Ihan sama.
Sinä kuitenkin koit hermoromahduksen.
Tunnen olevani 8-vuotias tyttö. -Mutta et ole sellainen.
Sitä on, mitä tuntee olevansa. -Tällaista paskaa hän touhuaa.
Väsymysoireyhtymädokkarin jälkeen hän sairasti sitä vuoden.
Se oli painajaista! En voinut edes työskennellä.
Se oli hevonpaskaa.
Se sairaus ymmärretään usein väärin.
Niin, eikä sinulla ollut sitä, ääliö.
Luuli saaneensa Downin oireyhtymän viime vuonna.
Olin seitsemän!
Voi vittu sentään. Olet 50-vuotias putkimies Sheffieldistä.
Olet Dennis, vittu sentään.
Denise. -En kutsu sinua Deniseksi.
Transfobinen. Jos rakastaisit minua, kestäisit tämän.
Rakastan minä, mutta nain Dennis Charltonin.
Jos et ole enää hän, en ole naimisissa kanssasi.
Aivan. Vielä kerran,
tunnen olevani 8-vuotias tyttö, Denise.
Siksi olen kahdeksanvuotias tyttö.
Kerro se kalullesikin, kusipää. Kaikki tietävät, mitä housuissasi on.
Jos olet 8-vuotias tyttö, olet käynyt varkaissa teurastajalla.
Mitä nyt? -Hei.
Paikallislehti. He tekevät meistä jutun. -Isä!
Haluatko leikkiä nukeilla?
Ota kuva.
Joo.
Tuleeko se lehteen?
Niin kai.
Haluan tappaa itseni.
Et halua. Sinua ei tarvitse mainita.
Hän on yhä isäsi. -Miten, jos hän on 8-vuotias tyttö?
On selvää, ettei hän ole.
Hän on isäsi, ja tulet ikävöimään häntä, kun häntä ei ole.
Isäni kuoli eilen. -Todellako?
Kyllä. Kaipaan häntä. Ja minä olen vanha.
Rakastatko häntä? -Joo.
Tietenkin. Hän on isäsi.
Sinun on ehkä muistutettava häntä siitä, mutta joskus vielä nauratte tälle.
Milloin? -En tiedä.
Kun hän on 12?
Nähdään.
Tyttöparka. -Vaimo ei ollut onnellinen.
Mieshän kärsii hermoromahduksesta.
Niinkö luulet? -Mitä tarkoitat?
Etkö usko, että hän on trans?
En tiedä. Kuten sanoin, olen vanha.
Hän voi olla trans ja romahtamassa. -Kaikki on mahdollista nykyään.
Onko silti vielä transvestiitteja? -Mitä tarkoitat?
Nythän ihmiset ovat transsukupuolisia tai muunsukupuolisia.
Joten joku voi sanoa: "Identifioidun mieheksi tai naiseksi",
ja heidän sukupuolensa on sitten se.
Niin? -Vuosia sitten oli transseksuaaleja,
jossa sukupuoli vaihdettiin leikkauksella.
Sitten oli transvestiitteja.
Miehiä, jotka halusivat pukeutua naisiksi.
Heitä ei juuri näy enää. Mutta he olivat kuin tuo äskeinen kaveri.
He eivät sanoneet: "Identifioidun oikeaksi naiseksi."
Sitten oli androgyynisiä nuoria,
jotka meikkasivat, mutta kasvoivat pois siitä.
Mitä yrität sanoa? -Siitä on tullut tosi vakavaa.
Enää ei pukeuduta naiseksi vitsinä. -Hyvä. Se ei ollut kovin hauskaa.
Isäni kuoli.
Voi, Tony.
Otan osaa. -Kiitos.
Onneksi näit häntä niin usein.
Olit hyvä poika hänelle. -Älä.
Pidän siitä, että sanoit jotain mukavaa minusta,
koska syyllisyys alkaa nyt painaa. -Ei.
Olet hyvä poika.
Hei. Roxy ei ole täällä.
Postikortti.
"Osanottoni. Pat."
Kiitos. -Voi, kamu.
Ei se isäni kuolemasta johdu. En osaa suhtautua kiltteyteen.
Minuun suuntautuvaan. En usko ansaitsevani sitä.
Anteeksi, että olin mulkku. Purin pahaa oloani.
Mulkku? Pidin sitä kiusoitteluna.
Ainakaan et jättänyt huomiotta. Useimmat jättävät.
Lähetit kerran postikortinkin ja järjestit treffit huoran kanssa.
Seksityöläisen.
Ehkä vaimon.
Ne ovat parhaita.
Kiitos.
Hyvä tyttö.
Olemme täällä tänään kunnioittamassa Ray Johnsonin elämää -
ja ilmaisemassa rakkauttamme häntä kohtaan.
Yritämme myös tuoda lohtua hänen sureville läheisilleen.
Tänään on myös muistojen päivä. En tuntenut Rayta hyvin,
mutta hänen rakas poikansa Tony tunsi.
Hän haluaisi jakaa kanssanne muutaman mietteen. Tony.
Isä syntyi vuonna 1939.
Hän tapasi sanoa olleensa niin ruma vauva, että Hitler julisti sodan.
Hän oli tosi rento mies.
Hänellä ei ollut suuria tavoitteita, hän teki kovasti töitä,
nautti juomisesta,
rakastui, meni naimisiin, sai lapsen,
teki kaiken, mitä piti elättääkseen perheen -
ja elääkseen tavallisen elämän.
Kun äiti kuoli,
jota hän rakasti eniten...
En ollut koskaan nähnyt niin hyvää paria.
Luulen saaneeni siitä sen unelmani,
että voisin törmätä sielunkumppaniini -
tällä noin kahdeksan miljardin ihmisen planeetalla.
No mutta siis, kun äiti kuoli, hän oli murtunut.
Mutta senkin hän kärsi yksin.
Hän edusti vanhaa koulukuntaa. Se, että on itse onneton,
ei tarkoita, että muillakin on oltava kurjaa.
Hän teki päinvastoin kuin minä.
Hän pärjäsi,
kunnes ei voinut enää. Silloin Emma astui kuvaan.
Kiitos, että huolehdit hänestä.
Hän rakasti sinua.
Ymmärrän, miksi.
Kiitos, että tulit.
Heippa. Kiitos.
Joo. Hyvä. Kiitos, että tulit.
Kiitos! Nähdään pian.
Heippa. Nähdään. Kiitos, että tulit.
Eli?
Tuota... Näen sinua joka päivä.
Se on ihanaa. Se tuntuu hyvältä.
Miksei se voi jatkua niin, ja sitten kuolemme?
Niin. Päiväni murmelina.
Ehkä se voi muuttua. Voin paremmin kuin aiemmin.
Ehkä jonain päivänä minusta ei tunnnu kuin olisin uskoton vaimolleni.
Mutten vain voi luvata...
Minä todella pidän tästä, muttei tämä voi olla enempää.
Ymmärrätkö?
Osanottoni vielä isäsi johdosta.
Hei.
Oletko kunnossa? -Joo.
Sinä...
Kiitos kaikesta.
Istuuko tässä ketään? -Ei.
Pitää vain levätä hetki.
En voi kävellä kovin pitkään. Paikat alkavat särkeä.
En viivy kauaa. -Istu niin kauan kuin haluat.
Miehesikö?
Kyllä.
Menetin vaimoni vähän aikaa sitten. En ole vieläkään päässyt yli siitä.
Eipä siinä mitään erityistä ole.
Tunnet varmasti samoin.
Kyllä.
"Voin tiivistää kahteen sanaan kaiken, mitä olen oppinut elämästä.
Se jatkuu."
Robert Frost.
Kyllä! -Hienoa.
Niin,
elämä jatkuu.
Ei se yhtä hyvää ole,
mutta minkäs teet?
Hyvää yötä, komistus.
Sano se takaisin.
Sano se. Muuten en nuku.
Hyvää yötä.
Sanoitko sen?
Sanoin.
Hyvä. Nyt voin nukkua.
Hei.
Päiväni murmelina käy.