‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫ריקוד סלואו! בוא.‬ ‫-לא.‬
‫כן!‬ ‫-אני לא רוקד לליונל ריצ׳י.‬
‫למה לא?‬
‫כי זה כלל של גברים.‬
‫כלל משעמם.‬
‫האם תיתני לי את הכבוד?‬
‫בבקשה.‬ ‫-כן! תודה, ריי.‬
‫נראה, הקש בעץ,‬
‫שאני וג׳יל נחזור להיות ביחד.‬
‫אני חושב שזאת הייתה רק מהמורה.‬
‫כזה עול ירד ממני. אני מרגיש כל כך…‬
‫אני כל כך שמח.‬
‫יופי לך.‬
‫תודה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-לא, האמת שלא.‬
‫נמאס לי.‬
‫נמאס לי מהחרא הזה.‬
‫לשמוע אנשים מתלוננים כל היום.‬ ‫זה משפיע עליי. מדכא אותי.‬
‫לפעמים בא לי להגיד,‬
‫״סתום ת׳פה, יא כלבה״.‬
‫אני פורש בקרוב.‬
‫אקליט פודקאסט עם ראטי והסוטה.‬ ‫אנשים ישלמו על זה.‬
‫זה עדיף על הקשקוש הזה.‬
‫על מה יהיה הפודקאסט?‬
‫עצות לגברים.‬
‫כן.‬ ‫-איך לגדל זוג ביצים.‬
‫תגובה לכל הזבל הרכרוכי הזה.‬
‫אגיד לך משהו, מאט:‬
‫זכרי אלפא‬
‫מצילים מדינות.‬
‫עובדה.‬
‫כן?‬
‫מה היינו עושים עכשיו‬ ‫אם היטלר היה מחליט לפלוש אלינו?‬
‫נותנים לו נשיקה וחיבוק?‬
‫מלטפים לו את השיער?‬
‫לא…‬ ‫-לא.‬
‫מכופפים אותו,‬
‫מזיינים אותו בתחת הנאצי שלו,‬
‫אונסים אותו בחור של החרא עד שהוא יקיא,‬
‫מורידים לו ת׳ביצים ודוחפים לו אותן‬ ‫לתוך הפה הנאצי שלו,‬
‫ושולחים אותו בחזרה לארץ הנקניקיות.‬
‫יופי. תודה לך על העזרה.‬
‫יש לך חברים מטפלים שאתה יכול לדבר איתם?‬
‫על מה?‬
‫על הרצון שלך לאנוס את היטלר.‬
‫כל מי שלא רוצה לאנוס את היטלר הוא מתרומם.‬
‫כן… אני אלך.‬
‫ניפגש בסיבוב.‬
‫ביי.‬
‫תזכירי את התאונה שלי בביקורת שלך?‬
‫הוא מתכוון לזה שהוא חרבן במכנסיים על הבמה.‬
‫הבנתי למה הוא התכוון, בריאן.‬
‫כי בבקשה…‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫גם ככה צוחקים עליי.‬
‫לא צוחקים עליך.‬ ‫-כן, צוחקים עליי.‬
‫לא אזכיר את זה. אכתוב שכולם נהנו.‬
‫תכתבי שלא הצחקתי אף אחד, או…?‬
‫כי זה נכון.‬
‫קלאסי. כשהאומץ הולך,‬ ‫אין לך מושג מה אתה עושה.‬
‫התפזרתי לגמרי. הייתי בערפל.‬
‫נראה לי שהיה לי קצת פחד במה.‬
‫שכחתי כמה מהבדיחות הכי טובות שלי.‬
‫אילו בדיחות שכחת?‬
‫מה מקבלים אם משלבים‬ ‫את גרושתי עם באז אולדרין?‬
‫אסטרונאוט שמזדיין עם צוענים.‬
‫כן…זה מצחיק.‬
‫אני אמשיך לכתוב…‬
‫הכול טוב?‬
‫אבא מת אתמול.‬
‫אוי…‬
‫תודיע לכולם.‬
‫תגיע להם לא לדבר איתי על זה, כי…‬
‫הזדהות לא באה לי טוב.‬
‫כן.‬
‫אפשר לעזור? בסידורי הלוויה?‬
‫לא נראה לי שיש הרבה מה לעשות, האמת.‬
‫היה לו רק אותי.‬
‫אין צוואה,‬
‫כי לא היה לו כלום.‬
‫אין עם מי להתווכח. זאת הסיבה‬ ‫שלוויות הן סיוט בדרך כלל.‬
‫עשרה קרובי משפחה עם רעיונות גרועים.‬
‫״זה מה שהוא היה רוצה.״‬
‫כן… לא משנה מה הוא רוצה. הוא מת.‬
‫לא, זה מה שאתה רוצה,‬
‫בשביל לקחת חלק ולקבל קרדיט.‬
‫טוב… זה לא יקרה. אני אחראי.‬
‫אני בוחר תאריך שמתאים לי.‬
‫אולי אפילו לא אבוא. שילמתי.‬
‫הוא מת.‬
‫הספד יפה.‬
‫הוא היה אבא שלי.‬
‫אשתה לזכרו.‬
‫הוא היה אדם מקסים, אבא שלך.‬
‫ונכון, לא היה לו הרבה,‬ ‫אבל הוא תמיד היה מאושר.‬
‫היה לו את אימא.‬
‫זה היה הסוד.‬
‫לא הבנתי את זה בצעירותי.‬
‫אף פעם לא היה לנו כסף,‬ ‫ובכל זאת, הוא תמיד היה כזה חיובי.‬
‫לא הבנתי את זה‬ ‫עד שפגשתי את ליסה, אבל…‬
‫זה הכול.‬
‫להיות מאוהב, אני מתכוון.‬ ‫פשוט לא צריך שום דבר אחר.‬
‫אתה מבין את זה עוד יותר כשהם אינם.‬
‫בלי חיבוקים.‬ ‫-כן.‬
‫כמובן.‬
‫אשלח מזכר. ״בלי חיבוקים.״‬
‫טוב.‬
‫אני הולך לבית האבות.‬ ‫-כן.‬
‫מה חשבת על המופע?‬
‫כן…‬
‫כן, היה מעולה.‬
‫ממש מצחיק.‬
‫גם אתה היית מצוין, ג׳יימס.‬
‫כל הכבוד.‬
‫טוב, תקשיבו.‬
‫אבא של טוני נפטר אמש,‬
‫אבל הוא לא רוצה לדבר על זה עם אף אחד.‬
‫הוא רק רוצה… להמשיך הלאה.‬
‫הוא לא יודע להתמודד עם הזדהות.‬
‫אז בלי חיבוקים,‬
‫וכאלה.‬
‫טוב.‬
‫בחזרה לעבודה.‬
‫- מוסד סיעודי עלי שלכת -‬
‫אלה החפצים האישיים שלו.‬
‫את הבגדים אנחנו תורמים בד״כ לצדקה.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫אני מניח שלא אגיע הנה כל יום.‬
‫טוב… לא.‬
‫אני מתכוון…‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הייתי שמח… להיפגש איתך.‬
‫אני יודע ששנינו עסוקים, ו…‬
‫אני יודע שבוער לך שיקרה משהו,‬
‫אבל…‬ ‫-לא בוער לי!‬
‫לא, את יודעת…‬
‫בכל אופן, יש לך את סיימון עכשיו.‬
‫זה לא שיש לי את סיימון.‬
‫יש לי קצת חברה, זה הכול.‬
‫נכון?‬
‫אתה יודע מה אני מרגישה כלפיך.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל אתה לא מעוניין.‬ ‫-אני כן,‬
‫אבל אני לא יודע למה שלא נמשיך ככה.‬
‫את יודעת?‬ ‫אנחנו נפגשים כל הזמן. זה נהדר.‬
‫אנחנו מחבבים אחד את השנייה.‬ ‫למה לתת לזה שם? בואי פשוט נמשיך,‬
‫ושום דבר לא ישתנה.‬
‫״לקום אתמול בבוקר.״‬
‫אולי אני לא רוצה ״לקום אתמול בבוקר״.‬
‫אני יודע.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬
‫להתראות.‬
‫זו רק אני.‬
‫שלום.‬
‫הכול טוב?‬
‫-כן.‬
‫הצטערתי לשמוע על אבא שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫מה אלה?‬
‫כדורי שינה.‬
‫למה?‬
‫הם עוזרים לי לישון.‬
‫באמת?‬
‫כן, אני…‬
‫למה הם כאן, למטה?‬
‫כדי שלא אצטרך לעלות כדי להתאבד.‬
‫טוני, ברצינות…‬
‫מה? תראי…‬
‫הייתה תקופה ש…‬
‫את יכולה לקחת אותם מפה,‬ ‫אבל אם באמת ארצה לעשות משהו,‬
‫יש סכינים במטבח.‬
‫אני יכול לתלות את עצמי בארון עם חגורה.‬
‫למה אתה עדיין חושב ככה?‬ ‫-אני לא, במיוחד.‬
‫לא כל הזמן.‬
‫סתם באת לנדנד לי?‬
‫לא, באתי…‬
‫לבדוק אם אתה בסדר.‬
‫איך הולך עם הדוור?‬
‫בבקשה תגיד לי שאתה בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫איך הולך עם הדוור?‬
‫כן, כאילו…‬
‫הוא בחור מצחיק.‬
‫תיאור נחמד.‬
‫אני רק חוששת ש…‬
‫העבר שלי ירדוף אותי,‬ ‫והוא לא יוכל להתמודד עם זה.‬
‫אל תדאגי בקשר לעבר שלך.‬
‫תדאגי בקשר לעתיד שלך.‬
‫אני מודאגת יותר מהעתיד שלך.‬
‫את מזכירה לי את ליסה לפעמים.‬
‫היא דאגה לכל השאר לפני שדאגה לעצמה.‬
‫בלילה, במיטה,‬
‫היא הייתה אומרת,‬
‫״לילה טוב״,‬
‫ולפעמים לא הייתי עונה לה,‬ ‫כדי לעבוד עליה.‬
‫והיא הייתה אומרת, ״תגיד את זה.‬ ‫אחרת לא אוכל לישון״.‬
‫״למה? זה טיפשי.״‬ ‫״תגיד את זה!״‬
‫וגם הייתי חייב להגיד את זה אחרון.‬
‫ובסוף, הייתי אומר…‬
‫״לילה טוב״,‬
‫ואז היא הייתה יכולה לישון.‬
‫רוצה תה?‬
‫לא, אני בסדר. תודה.‬
‫לעזאזל… מי מת?‬
‫אבא של טוני מת אמש.‬
‫אוי לא.‬
‫לא…‬
‫משתתפת בצערך על אבא שלך.‬
‫היא לא קיבלה את המזכר.‬
‫תודה, קאת׳.‬
‫הגיע לשיבה טובה, כמו שאומרים.‬
‫תמשיכו כרגיל.‬
‫נכנסה משימה,‬
‫אבל אני יכול לסקר את זה לבדי. אל תדאג.‬
‫אני בסדר.‬
‫חבר׳ה, אני בסדר.‬
‫איבדתי אותו לפני כמה שנים,‬ ‫למען האמת. אז…‬
‫זה הרגיל אותי לרעיון.‬
‫זה לא כמו ליסה. זה טבע הדברים.‬
‫הוא עדיין יחסר לי, כמובן.‬
‫יותר מאשר אם זה היה פתאומי, במובן מסוים.‬
‫מרגע שהוא חלה, ביקרתי אצלו כל יום.‬
‫לפני שהוא חלה,‬ ‫ראיתי אותו אולי פעם בחודש.‬
‫החיים נמשכים. אז…‬
‫בחזרה לשגרה.‬
‫כן.‬
‫אתה נראה עצוב.‬
‫כל הכבוד.‬
‫מה הידיעה?‬
‫״גבר בן חמישים‬ ‫מזדהה כילדה בת שמונה."‬
‫ככה צריך!‬
‫ו… טרייסי,‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫זה מגוחך.‬
‫זה לא.‬
‫זה כן. זה מביך. זה קשקוש.‬
‫אני טרנס. תתמודדי.‬
‫אתה לא טרנס, אתה בהתמוטטות.‬
‫טרנספובית.‬
‫זה לא טרנספובי. אתה לא טרנס.‬ ‫-אני טרנס.‬
‫אין לי בעיה עם טרנסים.‬ ‫טרנסים אמיתיים.‬
‫לא אכפת לי מאיזה מגדר‬ ‫אנשים רוצים להיות,‬
‫או באיזה שם להיקרא, או איך להתלבש,‬
‫או אם לשמור את האבר שאיתו נולדו.‬ ‫זה לא מעניין אותי.‬
‫אבל אתה לא טרנס. אתה בהתמוטטות.‬
‫אני מזדהה כילדה בת שמונה.‬ ‫-אבל אתה לא ילדה בת שמונה.‬
‫איך שאת מזדהה, זה מה שאת.‬
‫הוא עושה דברים כאלה כל הזמן.‬
‫הוא ראה פעם דוקו על עייפות כרונית‬ ‫וחלה בזה במשך שנה.‬
‫זה היה סיוט.‬
‫כל הזמן עייף. לא יכולתי לעבוד.‬ ‫-זה היה בולשיט.‬
‫יש הרבה אי־הבנה וציניות סביב המחלה.‬
‫כן, ולא חלית בה, יא מטומטם.‬
‫האידיוט חשב שנדבק בתסמונת דאון בשנה שעברה.‬
‫הייתי בת שבע!‬
‫זין עליי…‬
‫אתה אינסטלטור בן 50 משפילד,‬
‫וקוראים לך ״דניס״, לעזאזל.‬
‫״דניז.״‬ ‫-אני לא קוראת לך ״דניז״.‬
‫שוב, טרנספובית.‬ ‫אילו אהבת אותי, היית מתמודדת עם זה.‬
‫אני אוהבת אותך,‬ ‫אבל התחתנתי עם דניס צ׳רלטון,‬
‫ואם זה כבר לא השם שלך,‬ ‫אז אני כבר לא נשואה לך.‬
‫טוב. אחת ולתמיד,‬
‫אני מזדהה כילדה בת שמונה בשם דניז.‬
‫לכן, אני ילדה בת שמונה.‬
‫ספר את זה לזין ולביצים שלך, אהבל.‬
‫כולם יודעים מה יש לך בתחתונים,‬
‫ואם אתה ילדה בת שמונה,‬
‫כנראה גנבת נקניק מהאיטליז.‬
‫מה קורה?‬ ‫-היי, חמודה.‬
‫כותבים עלינו כתבה למקומון.‬
‫אבא…‬
‫רוצה לשחק בבובות אחר כך?‬
‫תצלם.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫זה יתפרסם בעיתון?‬
‫כן, כנראה.‬
‫בא לי להתאבד.‬
‫לא נכון. לא חייבים להזכיר אותך.‬
‫הוא עדיין אבא שלך.‬
‫איך, אם הוא ילדה בת שמונה עכשיו?‬
‫שנינו יודעים שהוא לא ילדה בת שמונה.‬
‫הוא אבא שלך,‬
‫והוא יחסר לך כשהוא לא יהיה בסביבה.‬
‫אבא שלי מת אתמול.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. אני מתגעגע אליו.‬
‫ואני זקן.‬
‫את אוהבת אותו, לא?‬ ‫-כן.‬
‫ברור. הוא אבא שלך.‬
‫אולי תצטרכי להזכיר לו את זה‬ ‫מדי פעם, אבל…‬
‫יום אחד שניכם תצחקו על זה.‬
‫מתי?‬ ‫-לא יודע.‬
‫כשהוא יגיע לגיל 12?‬
‫להתראות.‬
‫מסכנה.‬
‫גם האישה לא בדיוק שמחה.‬
‫אני יודע. הוא בהתמוטטות.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫אתה לא חושב שהוא פשוט טרנס?‬
‫לא יודע. כמו שאמרתי, אני זקן.‬
‫אולי הוא גם טרנס וגם בהתמוטטות.‬ ‫-כן.‬
‫הכול אפשרי בימינו.‬
‫עוד יש טרנסווסטיטים?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫היום יש טרנסג׳נדרים,‬ ‫ואנשים עם מגדר נזיל.‬
‫אז בחור יכול להגיד שהוא‬ ‫מזדהה כבחור, או כאישה,‬
‫ואז זה המגדר שלו. מה שהוא אומר.‬
‫כן.‬ ‫-אבל לפני שנים,‬
‫היו טרנסקסואלים,‬
‫שהיו עושים ניתוח בשביל להיות אישה אמיתית,‬
‫והיו טרנסווסטיטים,‬
‫גברים שהתלבשו כמו נשים פה ושם.‬
‫אותם כבר לא רואים.‬
‫אבל הם היו כמו הבחור הזה.‬
‫הם לא אמרו‬ ‫״אני מזדהה כאישה אמיתית״ או משהו כזה.‬
‫והיו צעירים שהיו קצת אנדרוגיניים,‬
‫שהיו מתאפרים, בשביל האופנה,‬ ‫וזה היה עובר להם.‬
‫מה הפואנטה שלך?‬ ‫-הכול נהיה קצת רציני.‬
‫אנשים כבר לא מתחפשים לנשים בשביל הצחוקים.‬
‫יופי. זה מעולם לא היה מצחיק.‬
‫אבא שלי מת.‬
‫טוני…‬
‫אני נורא מצטערת.‬ ‫-תודה.‬
‫אני שמחה שהספקת לבלות איתו הרבה.‬
‫איזה בן טוב.‬
‫די.‬
‫אני אוהב את העובדה ש…‬
‫אמרת עליי משהו נחמד, כי…‬
‫רגשות האשם עומדים להתחיל.‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫אתה ילד טוב.‬
‫היי.‬
‫רוקסי לא פה.‬
‫גלויה.‬
‫״הצטערתי לשמוע על אבא שלך. פאט.״‬
‫תודה.‬ ‫-אוי, חבר…‬
‫לא, זה לא בגלל שאבא שלי מת.‬
‫יש לי בעיה עם גילויי אהדה.‬
‫כלפיי, אני מתכוון.‬
‫אני חושב שאני לא ראוי לזה.‬
‫וסליחה על כל הפעמים שהייתי גועלי אליך.‬
‫סתם התפרצתי.‬
‫גועלי?‬
‫חשבתי שזה בהומור.‬
‫לפחות לא התעלמת ממני.‬
‫זה מה שרוב האנשים עושים.‬
‫אפילו שלחת לי גלויה פעם.‬
‫ושידכת לי זונה.‬
‫עובדת מין.‬
‫תהיה אשתי, אולי.‬
‫הן הכי טובות.‬
‫תודה.‬
‫כלבה טובה.‬
‫התכנסנו כאן היום כדי לחלוק כבוד‬
‫לחייו של ריי ג׳ונסון,‬
‫וכדי לבטא את אהבתנו והערכתנו כלפיו.‬
‫גם כדי לנסות ולהביא מעט נחמה‬
‫לקרוביו ולחבריו שנמצאים כאן ומתאבלים עליו.‬
‫היום הוא גם יום לזיכרונות.‬
‫לא הכרתי את ריי היטב,‬
‫אבל אדם שהכיר אותו היטב‬ ‫הוא בנו האהוב טוני,‬
‫שביקש לחלוק איתכם כמה מחשבות אישיות. טוני.‬
‫אבא נולד ב־1939.‬
‫הוא נהג לומר‬
‫שהוא היה כזה תינוק מכוער‬ ‫שהיטלר הכריז מלחמה.‬
‫הוא היה נעים הליכות.‬
‫אפשר לומר שלא היו לו שאיפות גדולות.‬ ‫הוא עבד קשה,‬
‫אהב לשתות,‬
‫התאהב, התחתן, עשה ילד,‬
‫עשה כל מה שצריך כדי לפרנס,‬
‫וחי חיים ממוצעים, אני מניח.‬
‫כשאימא נפטרה,‬
‫אותה הוא אהב יותר מכול…‬
‫אף פעם לא ראיתי‬
‫כזה זוג מקסים.‬
‫אני חושב שמשם הגעתי לחלום הנהדר הזה,‬
‫שאדם יכול פשוט‬ ‫להיתקל בנפש התאומה המושלמת שלו,‬
‫בעולם הזה שיש בו 7־8 מיליארד בני אדם.‬
‫בכל אופן,‬
‫כשאימא נפטרה, זה שבר אותו.‬
‫אבל אפילו את זה הוא עשה לבדו.‬
‫הוא היה מהדור הישן.‬
‫רק בגלל שרע לך,‬
‫אתה לא חייב לאמלל את כולם.‬
‫ההפך מהגישה שלי.‬
‫הוא התמודד,‬
‫עד שלא יכל להתמודד יותר.‬
‫ואז אמה נכנסה לתמונה.‬
‫תודה שטיפלת בו.‬
‫הוא… אהב אותך.‬
‫אני מבין למה.‬
‫תודה שבאת.‬
‫תודה.‬
‫כן, תודה. תודה שבאת.‬
‫תודה. להתראות בקרוב.‬
‫ביי. להתראות.‬
‫תודה שבאת, קאת׳.‬
‫אז…‬
‫אני רואה אותך כל יום.‬
‫זה מקסים. אני מקבל תחושה נהדרת.‬
‫למה שלא נמשיך ככה, עד שנמות?‬
‫כן… ״לקום אתמול בבוקר״.‬
‫אולי לא לתמיד. מצבי השתפר.‬
‫אולי יום אחד לא ארגיש…‬
‫כאילו אני בוגד באשתי, אבל…‬
‫אני פשוט לא יכול להבטיח…‬
‫את יודעת.‬
‫אני אוהב את זה, אבל…‬
‫זה לא יכול להיות יותר.‬
‫את יודעת?‬
‫טוב…‬
‫שוב, צר לי על אבא שלך.‬
‫שלום.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫תודה על הכול.‬
‫מישהו יושב פה?‬ ‫-לא.‬
‫רק הייתי צריך לשבת קצת.‬
‫אני כבר לא יכול ללכת הרבה.‬
‫הכול מתחיל לכאוב לי.‬
‫רק לקצת.‬
‫שב כמה זמן שתרצה.‬
‫זה בעלך?‬
‫כן.‬
‫אשתי נפטרה לפני כמה זמן.‬
‫עוד לא התגברתי על זה.‬
‫אין בזה שום דבר מיוחד, אני יודע.‬
‫את בטח מרגישה כמוני.‬
‫כן.‬
‫״בשלוש מילים אני יכול לסכם‬ ‫את כל מה שלמדתי על החיים:‬
‫הם ממשיכים הלאה.״‬
‫רוברט פרוסט.‬
‫כן.‬ ‫-נהדר.‬
‫כן.‬
‫החיים ממשיכים הלאה.‬
‫הם פחות טובים…‬
‫אבל ככה זה.‬
‫לילה טוב, יפהפה.‬
‫תגיד לי בחזרה.‬
‫אתה חייב להגיד בחזרה, אחרת אני לא אישן.‬
‫לילה טוב.‬
‫אמרת את זה?‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו אני יכולה לישון.‬
‫היי.‬
‫שיהיה ״לקום אתמול בבוקר״.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬