EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-Saktedans, kom igjen. -Nei.
-Jo. -Ikke til Lionel Richie.
Hvorfor ikke?
Det er en uskreven regel for menn.
Kjedelig regel.
Får jeg den ære?
-Sånn, ja. -Ja! Takk, Ray.
Det ser ut til, bank i bordet,
at jeg og Jill blir sammen igjen.
Det var visst bare vingling. Jeg er så lettet og...
Jeg er så glad.
Så fint for deg.
Takk.
-Går det bra? -Nei, faktisk ikke.
Jeg er lei.
Lut lei denne driten.
Sytingen jeg må høre på dagen lang, smitter.
Jeg blir nedtrykt.
Iblant får jeg lyst til å si: "Hold kjeft, jævla sutrekopp!"
Jeg gir meg snart.
Skal lage podkast med Rotta og Barnerov.
Det er bedre enn dette pisset.
Hva slags podkast?
Råd til menn.
-Jaha. -Som trenger baller.
En motsats til alt pudding-pjattet.
Hør her.
Alfahanner...
...redder hele land.
Fakta.
Ja...
Hva skulle vi ha gjort om Hitler invaderte oss?
Gitt ham kyss, klapp og klem?
Stryke ham over håret?
-Tror ikke... -Nei.
Tving ham ned...
...og knull ham i naziræva.
Voldta ham i driteren helt til han spyr.
Skjær av ham ballene, stapp dem i nazikjeften hans
og send ham hjem til pølselandet.
Flott. Takk for hjelpen.
Har du andre terapeuter du kan snakke med?
Om hva?
Om å ville voldta Hitler.
Vil du ikke voldta Hitler, er du en jævla soper.
Ok, jeg går nå.
Da ses vi sikkert.
Ha det.
Skal du nevne uhellet mitt i anmeldelsen?
Det at han dreit i buksa på scenen.
Jeg antok det, Brian.
For, vær så snill...
Ikke gjør det.
Jeg er allerede en vits.
-Du er ikke en vits. -Jo.
Jeg utelater det og skriver at alle koste seg.
Skal du skrive at jeg tryna?
Det gjorde jeg.
Typisk. Motet svikter, og du bare famler i vei.
Jeg var i ørska.
Jeg tror jeg fikk sceneskrekk.
Jeg glemte de beste vitsene.
Hvilke vitser glemte du?
Hva får du om du krysser ekskona mi med Buzz Aldrin?
En astronaut som knuller sigøynere.
Ja... Den var god.
Jeg må skrive.
-Går det bra? -Far døde i går kveld.
Å, du...
Si fra og be dem la være å snakke med meg om det.
Sympati gjør alt verre.
Ja. Kan jeg gjøre noe? Trenger du hjelp med begravelsen?
Jeg tror ikke det er så mye å gjøre, faktisk.
Han hadde bare meg.
Ikke noe testamente.
Han eide ikke en dritt.
Ingen konflikt. Sånt forsurer mange begravelser.
Ti familiemedlemmer med dårlige forslag:
"Han ønsket dette."
Hva betyr vel det? Han er død.
Det er kode for hva du ønsker for å fremheve deg selv.
Nei takk. Jeg bestemmer.
Jeg finner en dag det passer for meg.
Vet ikke om jeg møter opp engang. Jeg har betalt. Han er død.
Fin minnetale.
Han var faren min. Jeg vil ta et glass til ære for ham.
Faren din var en bra mann.
Nei, han hadde ikke mye, men han var lykkelig.
Han hadde mor. Det var hemmeligheten.
Jeg forsto det ikke som barn.
Vi var pengelens, men han var positiv.
Jeg forsto det ikke før jeg møtte Lisa, men...
Det betyr alt.
Kjærlighet, altså.
Du trenger ikke noe annet.
Det blir enda klarere når de er borte.
-Ingen klemming. -Nei, selvsagt.
Jeg sender ut beskjed: "Ikke klem."
Greit.
Jeg drar til omsorgssenteret.
Likte du forestillingen?
Ja, den var knallbra.
Veldig morsom.
Du var også flink, James.
Hør her, alle sammen.
Tonys far døde i går,
men han vil ikke snakke om det.
Han vil bare ha det som vanlig.
Han er ikke så glad i sympati.
Så ingen klemming…
Eller noe sånt.
Greit.
Tilbake til arbeidet.
HØSTLØV OMSORGSSENTER
Det er sakene hans.
Klær pleier vi å gi til veldedighet.
Ja, fint.
Jeg vil neppe komme innom daglig lenger.
Vel, nei.
-Altså... -Jeg forstår.
Jeg vil gjerne treffe deg.
Men... jeg har mye å gjøre.
-Jeg vet at du er utålmodig. -Det er jeg ikke.
Nei, altså...
Uansett, så har du jo Simon nå.
Jeg har ikke Simon.
Jeg har jo bare fått litt selskap av noen.
-Du vet hva jeg føler for deg. -Ja.
-Men du er ikke interessert. -Jo, men kan vi ikke fortsette som dette?
Vi møtes ofte. Det er flott.
Vi liker hverandre. Må vi kalle det noe? Vi kan fortsette uten å endre på ting.
En ny dag truer.
Jeg vil kanskje ikke ha det.
Jeg vet det.
Greit.
Takk.
Vi ses.
Det er bare meg.
Hei, vennen.
-Går det bra? -Går det bra?
Ja.
-Det var leit med faren din. -Takk.
Hva er dette?
Sovepiller.
Hvorfor det?
For å få sove.
Helt ærlig?
Ja, jeg bare...
Hvorfor lå de her?
Så jeg slipper å reise meg for å dø.
Tony, seriøst.
Hva er det?
Ja, det var slik før, men...
Bare ta dem.
Men om jeg vil gjøre noe, er det kniver på kjøkkenet.
Jeg kan henge meg i skapet med et belte.
-Tenker du fortsatt sånn? -Nei, knapt.
Ikke hele tiden.
Kom du for å gnåle?
Nei, jeg kom... for å se om det gikk greit med deg.
-Går det bra med postmannen? -Si at det går bra.
Det går bra.
Går det bra med postmannen?
Jo da... han er en artig fyr.
Fin beskrivelse.
Jeg er bare redd for å bli innhentet av fortiden,
-og at det blir for mye for ham. -Glem fortiden.
Tenk på fremtiden.
Jeg tenker mer på din fremtid.
Du minner om Lisa iblant.
Andre måtte ha det bra, før hun kunne ha det bra.
Om kveldene, når vi hadde lagt oss, sa hun:
"God natt."
Av og til lot jeg være å svare for å erte henne.
Hun sa: "Si det! Ellers får jeg ikke sove."
"Hvorfor?" spurte jeg. "Si det!"
Og jeg måtte si det sist.
Og til slutt sa jeg…
"God natt."
Så fikk hun sove.
POSTFORSTINKELSE
Vil du ha te?
Nei, ellers takk.
Dæven, hvem har dødd her?
Tonys far døde i går kveld.
Å nei.
Men ikke…
Så trist med faren din.
Hun fikk ikke beskjeden?
Takk, Kath.
Han fikk leve et langt liv.
Bare fortsett med deres.
Vi har en sak jeg ikke kan ta alene, men ikke stress.
Det går bra.
Folkens, det går bra med meg.
Jeg mistet ham egentlig for et par år siden.
Jeg har vent meg til tanken.
Det er ikke som med Lisa. Dette er naturlig.
Jeg vil jo savne ham.
Mer enn om det hadde skjedd brått, på et vis.
Da han ble syk, besøkte jeg ham daglig. Før det besøkte jeg ham månedlig.
Livet går videre, så...
Tilbake til normalen.
Ja.
Du ser trist ut.
Bra jobba.
Hva er saken?
Mann på femti identifiserer seg som jente på åtte.
Nå snakker vi.
Og, Tracy...
Hva syns du om dette?
-Det er idiotisk. -Nei.
Jo, det er pinlig. Piss fra ende til annen.
-Jeg er trans. Innse det. -Nei, du har et sammenbrudd.
Transfobi.
-Nei, du er ikke trans. -Jo.
Jeg har ikke noe imot ekte transpersoner. Jeg driter i sånt.
Folks kjønn, benevnelser, klesvalg, og om de beholder snabben eller dåsa.
Samme faen. Men du er ikke trans, du har et sammenbrudd.
Jeg identifiserer meg som en jente på åtte.
-Det er du ikke. -Du er det du identifiserer deg som.
Han finner på sånt ofte. Han så en dokumentar og fikk ME i et år.
Det var et mareritt.
For sliten til å jobbe.
Det var bare piss.
Mange misforstår og mistror denne sykdommen.
Ja, og du led ikke av den, din gjøk.
Dusten trodde han fikk Downs syndrom i fjor.
Jeg var sju...
Faen heller. Du er en rørlegger på femti fra Sheffield.
-Du heter Dennis, for faen. -Denise.
-Jeg kaller deg ikke Denise. -Som sagt, transfobi.
-Godta det om du elsker meg. -Jeg giftet meg med Dennis Charlton.
Har du skiftet navn, er vi ikke lenger gift.
Akkurat. Jeg sier det én gang for alle.
Jeg identifiserer meg som Denise på åtte, og da er jeg en jente på åtte år.
Si det til kuken og ballene, din kødd. Vi vet hva du har i trusa.
Hvis du er en jente, må du ha rappet noe fra slakteren.
-Hva skjer? -Hei, skatt.
Lokalavisen skriver om oss.
Far!
Dukkelek senere?
Ta et bilde.
Ja.
Skal det stå i avisen?
Ja, jeg antar det.
Jeg tar livet av meg.
Nei, vi trenger ikke å nevne deg.
-Han er fortsatt faren din. -Når han er en jente på åtte?
Vi vet begge at han ikke er det. Han er faren din.
Du vil savne ham når han er borte.
-Faren min døde i går. -Å?
Ja. Jeg savner ham. Og jeg er gammel.
Du er jo glad i ham?
-Ja. -Selvsagt, han er jo faren din.
Mulig du må minne ham på det iblant, men...
En dag vil dere le av dette.
-Når? -Vet ikke.
Når han blir tolv?
Ses.
Stakkars jentunge.
-Kona var ikke begeistret. -Han har vel et sammenbrudd?
-Tror du det? -Hva mener du?
Han er ikke bare trans, da?
Vet ikke. Som sagt er jeg gammel.
-Han kan være trans og ha et sammenbrudd. -Ja. Alt går an nå til dags.
-Fins det fortsatt transvestitter? -Hva mener du?
Nå er vel folk transkjønnet, eller så har de flytende kjønnsidentitet?
Så en mann kan si at han identifiserer seg som mann eller kvinne.
Og da er det kjønnet deres.
-Ja. -Før fantes det transseksuelle.
De ble operert for å bli dame på ordentlig.
Og så var det transvestitter, altså menn som gikk i kvinneklær av og til.
Man ser ikke dem lenger.
De var som han der.
De hevdet ikke å identifisere seg som en ekte kvinne.
Så hadde du unge som var litt androgyne.
De brukte sminke, men vokste det av seg.
-Hva er poenget? -Alt er blitt så alvorlig.
Ingen går i kvinneklær for moro skyld lenger.
Bra. Det var ikke morsomt.
Faren min døde.
Å, Tony.
-Så trist å høre. -Takk.
Jeg er glad du fikk møtt ham ofte.
For en god sønn.
Ikke si det.
Jeg setter pris på...
...at du sa noe fint om meg, for nå slår skyldfølelsen snart inn.
Nei.
Du er en snill gutt.
Hei. Roxy er ikke her.
Postkort.
"Så trist med faren din. Pat."
-Takk. -Å, du...
Det er ikke fordi far er død. Jeg sliter med at folk er snille.
Mot meg, altså. Jeg syns ikke jeg fortjener det.
Beklager at jeg har vært kjip mot deg. Jeg har skjelt og smelt.
Kjip? Jeg trodde du bare kødda.
Du ignorerte meg iallfall ikke. Folk flest gjør det.
Du har til og med sendt meg et kort. Og spleiset meg med en hore.
Sexarbeider.
Kone, kanskje.
De er de beste.
Takk.
Flink jente.
Vi er samlet her i dag for å hedre Ray Johnsons liv,
og for å vise vår kjærlighet og respekt.
Vi søker også å lindre sorgen for familiemedlemmer og venner.
Men vi skal også minnes.
Jeg kjente ikke Ray godt, men det gjorde hans kjære sønn Tony,
som vil dele noen tanker med dere.
Tony.
Far ble født i 1939.
Han sa ofte at han var så stygg som barn, at Hitler gikk til krig.
Han var en lun mann.
Han var ikke spesielt ambisiøs.
Han var hardtarbeidende, likte å ta et glass,
forelsket seg, giftet seg, fikk barn,
gjorde alt som kreves for å forsørge og leve et vanlig liv.
Da mor døde...
Hun han elsket høyere enn noe annet. Jeg har aldri sett et vakrere par.
Det var nok der drømmen min oppsto,
om at man kan snuble over en sjelevenn
på denne planeten med sju-åtte milliarder mennesker.
Men, altså...
Da mor døde, ble han knust.
Men selv det holdt han for seg selv.
Han var av den gamle skolen. Selv om du er ulykkelig,
trenger du ikke å gjøre alle andre triste.
Stikk motsatt av min tilnærming.
Han taklet det.
Helt til det ikke gikk lenger. Og da kom Emma inn i bildet.
Takk for at du passet på ham.
Han elsket deg.
Jeg skjønner hvorfor.
Tusen takk. Takk for at du kom.
Takk.
Ha det.
Bra. Takk for at du kom.
Takk. Vi ses.
Ha det. Ses. Takk for at du kom, Kath.
Så...?
Vel, vi møtes jo daglig.
Det gir meg en god følelse.
Kan vi ikke bare fortsette slik, og så dø?
Ja. En ny dag truer.
Kanskje ikke for alltid. Jeg er blitt bedre.
En dag vil det kanskje ikke føles som om jeg er utro.
Jeg kan bare ikke love...
Altså...
Jeg elsker dette, men...
Det blir ikke noe mer.
Skjønner du?
Vel, jeg kondolerer igjen, for faren din.
Hallo.
-Går det bra? -Ja.
Du...
Takk for alt.
-Sitter det noen her? -Nei.
Jeg må bare sitte litt.
Jeg kan ikke gå så langt. Da verker det overalt.
-Jeg skal ikke bli lenge. -Sitt så lenge du vil.
Mannen din?
Ja.
Jeg mistet kona.
Jeg sørger fortsatt.
Det er jo ikke uvanlig.
Du har det nok også slik.
Ja.
"Tre ord oppsummerer alt jeg har lært om livet.
Det går videre."
Robert Frost.
-Ja. -Nydelig.
Ja.
Livet går videre.
Det er ikke like bra.
Men sånn er det nå.
God natt, kjekken.
Svar.
Svar, ellers får jeg ikke sove.
God natt.
Sa du det?
Ja.
Bra. Da kan jeg sove.
Hei.
Jeg slår til på En ny dag truer.