SERIÁL NETFLIX
V telce to vypadá snadně, ne?
- Na olympiádě? - Jo.
Jo. Letos tě asi nevyberou.
- Ne? - Ne.
- Bože. - Panebože!
- Jo. - Točíme se dokola.
- Koukají na nás. - Nene!
Lidi na mě koukají a litujou mě.
Koukají na mě a litujou mě.
Říkají si: „Chudák, snaží se jí pomoct, ale ona…“
Nesnaží se jí pomoct!
Směje se jí a natáčí ji! To není pomoc!
- Ahoj. - Ahoj.
Bylo otevřeno, tak jsem šla dál.
- Jo. Máš hlad? - Jo.
- Kam půjdeme? - Něco rychlého.
- V deset mám být v práci. - Fajn.
Nechceš někdy na lodičky?
- Na lodičky? - Jo.
Pobavit se, na jezírko?
Na jezírko? Proč?
Napadlo mě, že by tě to mohlo bavit.
Ani ne.
Tak zatím!
Pojď, Em.
NOVINY TAMBURY GAZETTE
- Dobrý ráno. - Dobrý.
Připraven?
Vydrž.
Máš se?
- Co? - Sedni si.
„Co?“ Co je to za pozdrav? Ahoj.
- Nechceš zasko… - Ne.
Ještě mluvím.
Zaskočit k nám na večeři?
Můžeš vzít Emmu. Rande ve čtyřech.
Já s Emmou nechodím.
Myslím tím, že budeme čtyři.
Vezmu Briana, jestli jde čistě o počet.
Všechno komplikuješ.
Vezmi svou platonickou kamarádku Emmu.
Uděláme si hezký večer mezi dospělými.
Budu upřímný, prospělo by nám to, mně a Jill.
Návštěvy jsou zábava, ne? Nikam moc nechodíme…
V tom byl asi i ten zádrhel v našem manželství.
Že k vám nechodily návštěvy?
- Ne. Víš, jak to myslím. - Ne.
Dobře, tak poslouchej.
Jill přijdu málo dobrodružný. Věřil bys tomu?
Jo.
Ale vážně.
To je směšné. Mám dvě větrovky.
K čemu, kdybych nebyl dobrodruh?
Nebo jinak, jak dobrodružný je chlap, co si nerad zmáčí vlasy?
Zkoumám tu kempinkové vybavení. Asi si koupím ty boty.
No tak, přijď. Prosím.
Dokážu jí, že se mýlí. Cítím se nepochopený.
Běž k Oprah.
Neumíš jí dokázat, že se mýlí, beze mě?
Vždyť o nic nejde. Není to na dlouho.
Prostě vem Emmu, užijeme si trochu zábavy, hotovo.
- Nemusíš Jill varovat? - Ne, spontánně.
Teda zavolám jí teď a řeknu jí to. Jinak začne plašit.
Bude se chtít připravit. Neděláme klasické večeře.
Vlastně přijďte najedení a dáme si jen pár skleniček,
pustíme pár písniček, zasmějeme se.
Smích nebude.
19:30?
To bývám u druhé lahve vína.
Perfektní. Vypiješ si ji u mě.
- Jasně. - Jo?
- Tak jo. - Super.
Pokud Emma bude chtít…
Díky.
No to mě poser.
- Já tě slyším. - Já vím.
- Počkej, až odejdeš z práce. - Pojď.
Den blbec začal.
PEČOVATELSKÝ ÚSTAV „PODZIMNÍ LISTÍ“
- Ahoj. - Ahoj.
Jak to jde s tvým kamarádem, Tonym?
Přesně, jak říkáš. Jsme jen kamarádi.
I tak je to občas trochu napjaté.
Nemáme ještě ani společné selfíčko.
Musí být blázen, že si tě víc nevšímá.
Jasně.
Bylo by fajn zdokumentovat můj padesátý román.
Padesát? Páni. Jak dlouho píšete?
Píšu celý život, zlato. Byl to můj sen.
První román mi vyšel v 15 letech.
Od té doby píšu aspoň jeden ročně.
Páni. U koho vydáváte?
Vlastním nákladem.
Navrhuju i obálku. Je to velmi profesionální.
Ne ve výdělečném smyslu.
Spíš jsem prodělala, ale je to vášeň, víte?
Chci za sebou něco nechat.
Nikdy jsem se nevdala, neměla děti…
Ale jak si teda vyděláváte?
Jsem médium.
Jasně.
Čtu z aury, dlaní, křišťálových koulí, čajových lístků, z čehokoliv.
Ale tohle je moje vášeň. Romány.
A jsou všechny o jednom člověku, že?
Ano.
MUDr. Barnaby Love.
Lékařské drama spojené s erotickou fikcí.
„Dr. Barnaby Love ve Dvou na smrtelné posteli.“
Proč je tam „Dr. Barnaby Love ‚ve‘ Dvou na smrtelné posteli“?
Vždycky jsem doufala, že z toho bude seriál jako Columbo.
Ale bohužel ne.
Tehdy bych brala Rogera Moora, ale dneska by to byl spíš George Clooney.
Doktora už hrál. Věděl by, co dělá.
Asi víc než já.
Nemáte žádné lékařské vzdělání?
Ne.
- Jak si ověřujete odborné věci? - Člověk leccos pochytí.
Jasně.
Mám vám kousek přečíst?
Jo.
Otevřete ústa.
To ne, to jsou prasárny.
Kouknu dál. Tohle je dobrý.
Takže dr. Barnaby operuje někoho,
o němž nejlepší chirurgové světa tvrdí, že nejde zachránit.
Ale dr. Barnaby nesouhlasí.
Tak jo. „Sestra Stacey mu otřela obočí.
‚Je to lepší, doktore?‘
Jejich oči se setkaly nad rouškami, které jsou při operaci povinné.
‚Říkej mi Barnaby.‘
Začervenala se. ‚Otevřeme ho.‘
Vstříkl pacientovi lék do hlavní tepny.
‚To zabere,‘ řekl Barnaby. ‚Zašijte ho, sestro. Večeře?‘
‚Ráda,‘ odvětila. ‚Sraz v osm.‘“
Tak.
- Přežil? - Kdo?
Ten pacient.
To už jsem neřešila.
Určitě je v pohodě, když dostal lék do hlavní tepny.
Přesně tak.
Že to nenapadlo ty nejlepší chirurgy na světě.
No, dr. Barnaby je přece výjimečný.
Je nejlepší na světě.
A taky pořádnej kanec, což neuškodí.
- Fajn. Fotku. - Jo.
Úsměv.
Skvělý.
- Vyjde to příští týden, zlato? - Jo.
Napsali byste, že na Tamburské pouti budu mít čtení a autogramiádu?
Jasně.
Dobře. A vemte svou ženu. Je to hlavně pro ženy.
Já nemám ženu.
Gay? Ještě lepší.
Nejsem gay. Jenom…
Já…
Žena mi zemřela.
To je mi líto.
Chcete ji kontaktovat?
Z celého srdce.
- Dobře. No… - Ne, myslím…
Nevěřím…
Na tohle nevěřím. Ale díky.
To je pro vás.
Otevřete ústa?
V téhle souvislosti to znamená jen jedno.
- Jo. - Že jo?
To nesnáším.
Věděl, že přecházíme, ale musel ušetřit deset sekund.
Má totiž důležitou pozici, píčus na plný úvazek!
Mít tak cihlu a prohodit mu ji oknem.
To by byl poslední díl skládačky.
Kdybys s sebou nosil cihlu a ochomýtal se kolem přechodů.
Byl bych jako sociálka, jako Batman.
Ale cvok.
Jo. Možná netruchlím.
Možná jsem jenom kretén a rád trestám lidi.
Samozvaný strážce, klasika.
Jsem jako Batman nebo Dexter.
Sériový vrah, ale táta ho naučil zabíjet jen špatné lidi.
Ale byl to cvok.
Nebo Spider-Man.
Zabili mu strejdu a začal likvidovat padouchy.
Nepokousal ho pavouk? Strejdu si nepamatuju.
Jo, a pak si vyrobil ten hogo fogo kostým.
S tím bych se neobtěžoval. Nosil bych vlastní oblečení. Takže…
Taky bych dal Spider-Manovi přes držku.
Malej zmrd v těsným dětským pyžámku?
- Má ale pavoučí smysly. - Jo? Dup! Na placku!
„Dr. Barnaby se zamyšleně opřel do své kožené kancelářské židle.
Bál se o pacienta s tím nejhorším nádorem na mozku, jaký kdy viděl.
Někdo zaklepal na dveře. ‚Dále,‘ řekl dr. Barnaby.
Dveře se otevřely a odhalily Cindy, nejatraktivnější sestru v nemocnici.“
Jasně.
„‚Promiňte,‘ řekla.
‚Šatny jsou mimo provoz, tak mě napadlo se převléknout tady, když jste doktor.‘
‚Jistě,‘ řekl dr. Barnaby.
‚Jsem chirurg, takže nahé ženské tělo
pro mě není totéž jako pro běžného muže v plné síle.‘“
Už nemůžu.
- Čti. - Čti sama.
Bože.
„Sestra Cindy se začala pomalu svlékat.
Byla proklatě sexy a všimla si, že se na ni dr. Barnaby dívá jinak,
než kdyby ji jen operoval.“
‚Vypadám dobře, doktore?‘ ‚To bych řekl,‘ řekl dr. Barnaby.
‚Raději mi změřte puls, sestro.‘“
Je to sladký. Trochu staromódní a plný naděje.
A taky je věštkyně.
- To říkala. - Proč by lhala?
- Je to nemožné. - Nic není nemožné.
Vzdávám se.
Žes něco neviděl, ještě neznamená, že to neexistuje.
- A když to neviděl nikdo? - Je to neviditelné.
- Jo. - Můžu ji navštívit?
Prozkoumat to?
- Jak chceš. - Šla bych s otevřenou myslí.
Když myslíš, že to není skutečné, neuvěříš nikdy.
Mám to zařídit?
Jo.
Teď bych o tom chtěl psát.
Tady ho máme.
Řekla jsem, ať čekáš venku.
Veze mě na schůzku. Samozřejmě spolu nechodíme.
Jenom ráda jezdím Rolls-Roycem. On to ví, viď?
- Jo. - Jo, klape nám to.
- Co z toho máš, Coline? - Lidi si myslí, že má holku.
On ví, že se to nikdy nestane. Škoda.
Má Rolls-Royce, je milionář a milej kluk, bylo by to dokonalý.
Až na to jedno.
- Co? - Ten obličej, ne?
Jo, ten obličej. I máma mi říká „ten ošklivej“.
Ty jsi s tím smířený?
Rve mi to srdce.
Jsem zničený.
Dřív jsem si přál, abych byl mrtvý. Ale co naděláš?
Přesně, a proto chci, aby všichni věděli, že to není můj přítel.
Možná bys měl mít šoférskou čepici.
Nebo masku šoféra.
- Ten se jí chvíli líbil, ne? - Ano, Coline, líbil.
Má určitý typ.
No nic, jdeme, přijdeme pozdě.
Pojď!
Jako pes.
- Pokračuj v práci. - Ne, nestojí to za to.
Prosím. Ztratili jsme spoustu času.
Tenhle je novej.
- Co je horší než najít červa v jablku? - Nevím.
Najít bejvalku na parkovišti před sámoškou,
jak ji ojíždí banda holandskejch kamioňáků.
Pak už červa v jablku neřešíš, věř mi.
Každopádně začnu brát svý stand-upy víc vážně.
Život se se mnou poslední roky nesral.
Byl jsem na dně, tak už to půjde jenom nahoru, ne?
Jo. A mně Ken sem tam zařídí nějaký konkurz.
Menší role a tak.
- Sakra. - Co?
Nevěřím svým očím.
Moje exmanželka a cikán Micky.
Je násilný?
Naprostej magor.
A ona majzla dopraváka lahví po hlavě.
Tak si dej dvě a dvě dohromady.
Nazdar.
- Zdar. - Zdar.
Máš se, Micky? Jo?
Jamesi, to je Micky. A tohle je moje exmanželka Elizabeth.
Nazdar.
- Zdar. - Pořád spolu?
Střídavě, jo.
Jednu dobu šukala s Tupounem.
Přistihnul nás, viď?
Trapas.
Ani ne.
Měl jsem záminku udělat z toho zmrda fašírku.
Řezničina, co?
Pěknej svinčík.
- Tak to dobře dopadlo. - Znáš mě.
Rád se na věci dívám pozitivně.
Já vím, že jo.
Můj problém je, že chci uspokojit všechny.
Je to rajda, kámo.
On to ví.
Ale máte se?
Nestěžuju si.
Rád jsem vás zas viděl.
Jenom bych… Tak zase někdy.
- Měj se. - Jo.
Čau.
Protáhneme se kolem Elizabethina boku.
Jo, udělej trik na jednom kole. To je ono.
Takovej je tvůj kámoš ubožák.
- Nejsi ubožák! - Lůzr, jak se patří.
- Ne ve srovnání se mnou. - To je fór?
- Ne. - Umíš zpívat, tancovat.
Hrát nosem na dvě flétny. Umíš plést. Na vlnu jsi machr.
Pokud ty jsi lůzr, jakou šanci máme my?
Díky, kámo.
Zajdem na skládku? Jestli se tam něco děje?
To si piš! Jenom ještě skočím za agentem, neva?
- Půjdu s tebou. - Jasně.
Dobrý?
Jo.
Říkala jsem Stanovi, že brzy přijdeš.
Jasně.
- V práci to šlo? - Jo.
- Pořád s ním mluvíš? - Každý den.
Nejen tady, všude.
Akorát doma na mě nikdo divně nekouká.
Pomáhá to.
Říkat to nahlas.
Slyšíš se.
Já na samomluvu nikdy moc nebyl. Asi bych se hádal.
Nemluvil bys sám se sebou.
Ne.
Mám pocit, že je pořád tady.
Jako bych byl rozpolcený.
Jedna půlka zná pravdu.
Zemřela.
Logické.
Není žádné nebe, reinkarnace, duchové.
To vím.
Ale zároveň ji cítím…
uvnitř.
Pořád.
Jako by byla mou součástí, vedla mě.
Je to zvláštní.
Protože jsi člověk.
A nic nedává smysl.
Ty jsi mi ale Kierkegaard.
Je v pořádku mít city.
Věci, které nejsou logické.
Věda nám pomáhá pochopit, jak zůstat déle naživu.
City nám dávají důvod to chtít.
Nebo nechtít.
Už mi to tak šlo.
Jsem v pohodě.
- Mami… - Zlato, co ty tady?
Mám tu obchodní schůzku.
- To je hezké. - Co ty tu děláš?
- Dělá mi melír. - Pomáhám.
To je fuk. Co provedeme s tebou?
Pořád roznášíš místní noviny? Chápeš to?
Musím vydělávat. Máma chce příspěvek na nájem.
To je fér, ne, Kene?
Zahazuješ se s lůzry.
- Bez urážky. - V pohodě.
Jsme s Brianem tým.
- Chce taky zastupovat. - S čím?
- Dělá stand-up. - Špičkovej.
Chci do toho jít naplno.
Už mě nebaví nechat si ničit sebevědomí
a být k ničemu.
Jsi k ničemu.
Jako komik máš naprosto nulovou šanci to někam dotáhnout.
- Odvaha mě opouští. - Řekls, že uděláš hvězdu z kohokoli.
Nejsem sakra kouzelník!
- Není sakra kouzelník. - Ztráta času.
- Zbytečný. - Špatný přístup!
- Jo? - To si piš!
- Tak to zkus ty. - Jo!
Fajn! Aspoň se zabavíš. Práci pro tebe nemám.
Výborně.
- To nevadí. - Co nevadí?
Že jsi lůzr.
Stejně tě mám ráda.
To je milý.
- Máš se? - Jo, ty?
Jo. Držím se, vzhledem k okolnostem.
- Jakým okolnostem? - No, Roxy.
Co se jí stalo?
- Vždyť víš. - Ne, co?
- Je to teď moje holka, ne? - Jo.
A?
Kouří chlapy vpravo vlevo, ne?
Jo tak.
Já nevím.
- Víš, teď ti to říkám. - Ale proč?
- Straší mi to v hlavě. - Jasně.
Nevím, co na to říct.
Účet za plyn.
Jasně.
Zatím.
Je to fajn, jenom tak…
si sednout.
- Po dlouhém dni. - Jo.
Vlastně jsem většinu dne seděl v…
Ale v práci jsi neměl růžový svetr.
Je lososový.
Lososově růžový.
Bez trička. Zajímavé.
Máš rád ten pocit vlny na kůži?
Je to vlna merino, takže je heboučká.
- Bylo ti horko. - Měl jsem tričko.
Napadlo mě…
„Sundat tričko, nandat svetr.“
Jasně.
Perfektní rozhodnutí.
- Jill má pro tebe pokojovku. - Je to pro vás oba.
Jak může být pokojovka pro nás oba?
- Žiju sám. - No, já…
Můžu se na ni dívat, až se zastavím.
Snaží se být zdvořilá.
- Aby nevynechala Emmu. - Jasně.
Díky.
Moc ji nezalévej.
Je to kaktus, takže…
Hezký obraz.
Je od Lisy.
- Není to její nejlepší. - Jak to myslíš?
- Já… - Nelíbí se ti? Dej mi ho.
Líbí se mi. Jen říkám, že byla tak dobrá malířka,
že to není její nejlepší.
- Jasně. - Prosím, nebuď takový.
Asi půjdu.
- Mám jít s tebou? - Ne.
Nemám náladu. Tušil jsem to. Ale ty rozhodně zůstaň.
Budu v pohodě.
Díky.
Já…
se moc omlouvám.
Pořád není dobrý.
Je v pohodě.
Zjevně pořád miluje Lisu a já ji nikdy nenahradím.
Asi chce, aby to všichni věděli.
- Myslíme si, že jsi… - Fajn.
- Skvělá pro… - Hrozně dobrá.
- Trpělivá. - Hodná.
No, jsem dospělá.
Nepřelijte ho.
Píčus.
Co ty na to?
Nejlepší sněhulák všech dob!
- Nebo sněhulačka. - A jo.
- Jo. - Promiň.
Může být obou pohlaví.
Ona má místo ptáka mrkev?
- Správně! - Nepromyslela sis to.
A mě obviňuješ ze sexismu!
Krásnej pták.
Překlad titulků: Barbora Vrbová