EN NETFLIX-SERIE
-De får det til at se let ud på tv, ikke? -Til OL?
-Ja. -Jo. Jeg tror ikke, du kommer med i år.
-Gør du ikke? -Nej.
-Åh gud. -Du godeste!
-Ja. -Vi drejer bare rundt.
-Folk kigger. -Vel gør de ej!
-Folk kigger på mig og siger: "Åh." -De kigger på mig og siger det.
De siger: "Se. Han prøver at hjælpe hende, men hun…"
Vel gør han ej!
Han griner ad hende og filmer hende! Det er ikke at hjælpe!
-Hej. -Hej.
-Bagdøren var åben, så jeg gik ind. -Godt.
-Er du sulten? -Ja.
-Hvor vil du hen? -Noget hurtigt. Jeg møder klokken ti.
Vil du med ud at ro en dag?
-Ud at ro? -Ja.
Bare for at more os på dammen?
På dammen? Hvorfor?
Jeg tænkte bare, du måske kunne lide det.
Egentlig ikke.
Vi ses senere!
Kom, Em.
TAMBURY-TIDENDE
-Godmorgen. -Godmorgen.
Er du klar?
Vent lige.
Går det godt?
-Hvad? -Sæt dig ned.
"Hvad?" Hvad er det for en hilsen? Hej.
-Vil du komme… -Nej.
Jeg er ikke færdig.
Kom hjem og spis middag.
Tag Emma med. Vi kan lave en firkant.
Vi er ikke en tokant.
Jeg mener bare, vi bliver fire.
Jeg tager Brian med, hvis det er matematik.
Intet er enkelt med dig.
Tag din søde, platoniske ven med.
Så kan vi voksenhygge lidt.
Ærlig talt vil være godt for mig og Jill.
Det er sjovt at have gæster. Vi går ikke meget ud og…
Jeg tror, det var en del af vores ægteskabsproblemer.
At I ikke havde gæster?
-Nej. Du ved, hvad jeg mener. -Nej.
Okay, hør her.
Jill synes ikke, jeg er eventyrlysten. Kan du tro det?
Ja.
Nej, seriøst.
Det er latterligt. Jeg har to vindjakker.
Hvorfor har jeg dem ellers?
Eller hvor eventyrlysten er en mand, der ikke kan lide at blive våd?
Jeg kigger på campingudstyr. Jeg køber nok støvlerne.
Vær sød at komme. Så jeg kan bevise, hun tager fejl. Jeg føler mig misforstået.
Bliv gæst i Oprah.
Kan du bevise, hun tager fejl, uden jeg er med?
I behøver ikke blive ret længe.
Kom nu bare med Emma, og så morer vi os lidt.
-Skal du ikke advare Jill? -Nej, spontan.
Jeg ringer nu og siger det. Ellers flipper hun lidt ud.
Hun vil gøre sig klar, og vi plejer ikke at sidde ned.
Spis, før I kommer, og så får vi bare nogle drinks,
lytter til musik, griner lidt.
Der bliver ingen grin.
Klokken 19.30?
Da er jeg i gang med vin nummer to.
Perfekt. Drik den hos mig.
-Fint. -Ja?
-Okay. -Godt.
Hvis Emma har lyst.
Tak.
For helvede da.
-Jeg kan høre dig. -Det ved jeg.
-Vent, til du er ude af kontoret. -Kom.
Sikken lortedag allerede.
PLEJEHJEMMET EFTERÅRSBLADE
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det med din ven Tony? -Præcis sådan. Vi er bare venner.
Selv det kan skabe lidt spændinger.
Vi har ikke engang taget en selfie.
Han er skør, hvis han ikke giver dig mere opmærksomhed.
Ja.
Jeg ville gerne dokumentere min 50. roman.
Halvtreds? Hold da op. Hvor længe har du skrevet?
Hele mit liv. Det har altid været min drøm.
Jeg skrev den første, da jeg var 15, og mindst en om året siden da.
Hvem er din forlægger?
Mig selv, søde.
Jeg laver omslaget osv. Meget professionelt.
Ikke rent pengemæssigt.
Jeg har tabt penge, men det er en lidenskab.
-Ja. -Jeg må efterlade noget.
Jeg har aldrig været gift eller fået børn, så…
Hvordan tjener du penge?
Jeg er et medium.
Jaså.
Jeg læser folks auraer, håndflader, krystalkugler, teblade, alt.
Men dette er min lidenskab. Romaner.
Og de handler alle sammen om den samme person, ikke?
Jo.
Dr. Barnaby Love. Jeg blander medicinsk drama med erotisk fiktion.
"Dr. Barnaby Love i To på dødslejet."
Hvorfor er det "Dr. Barnaby Love i To på dødslejet"?
Jeg håbede, det blev en lang serie som Columbo.
Men det blev det desværre ikke.
Jeg foretrak Roger Moore,
men i dag ville det nok blive George Clooney.
Han har spillet læge. Han ville vide, hvad han lavede.
Han ved nok mere end mig.
Du har ingen medicinsk uddannelse?
Nej.
-Hvordan med det faglige? -Jeg har lært lidt hist og her.
Selvfølgelig.
Skal jeg læse lidt højt?
Ja.
Åbn munden.
Ikke den uartige del.
Lad os se. Det her er godt.
Dr. Barnaby opererer en,
som ifølge de bedste kirurger i verden ikke kunne reddes.
Men dr. Barnaby er uenig.
Okay. "Sygeplejerske Stacey tørrede hans pande.
'Er det bedre, doktor?'
Deres øjne mødes over de obligatoriske operationsmasker.
'Kald mig Barnaby.'
Hun rødmer. 'Okay, vi går ind!'
Han sprøjter medicinen i patientens pulsåre.
'Det bør klare ærterne. Sy ham sammen.
Middag senere?' 'Ja tak.' 'Vi ses klokken 20.'"
Sådan.
-Overlever han? -Hvem?
Patienten.
Det tænkte jeg slet ikke på.
Det gjorde han nok, hvis de sprøjtede det i pulsåren.
Præcis.
Sært, at verdens bedste kirurger ikke tænkte på det.
Dr. Barnaby er noget særligt, ikke?
Den bedste i verden. Og liderlig, hvilket ikke er så skidt.
-Godt. Tag et billede. -Ja.
Smil.
Alle tiders.
-Kommer det i avisen i næste uge? -Ja.
Vil du nævne, at jeg læser højt og signerer bøger på Tambury Marked?
Selvfølgelig.
Godt. Og tag din kone med. Den er mest til kvinder.
Jeg har ingen kone.
Bøsse? Endnu bedre.
Jeg er ikke bøsse. Bare…
Jeg mistede min kone.
Det gør mig ondt. Vil du gerne kontakte hende?
Hjertens gerne.
-Okay. -Nej, jeg mener…
Jeg tror ikke på den slags. Men tak.
Den er til dig.
Åbn munden.
I den sammenhæng kan det kun betyde én ting.
-Ja. -Ikke sandt?
Det hader jeg. Han vidste, vi gik over, men kunne ikke vente ti sekunder,
fordi jobbet som fuldtidsnarrøv er så vigtigt!
Bare jeg havde en mursten at smadre ruden med.
Det ville være prikken over i'et.
At du går rundt med en mursten og overvåger fodgængerfelter.
Jeg ville tjene samfundet. Som Batman, men gak i låget.
Ja. Måske sørger jeg ikke, men er bare et røvhul, der nyder at straffe folk.
Den klassiske selvtægtshistorie.
Jeg er ligesom Batman eller Dexter.
Han var seriemorder, men hans far lærte ham kun at dræbe de onde,
men han var gak i låget.
Eller Spider-Man.
Hans onkel blev dræbt, og han gik efter de onde folk, ikke?
Blev han ikke bidt af en edderkop?
Jo, og så lavede han en blæret dragt til sig selv.
Det gad jeg ikke gøre. Jeg ville bare have mit eget tøj på, så…
Og jeg ville sgu smadre Spider-Man.
En sølle, lille nar i en stram børnepyjamas?
-Men han har edderkoppesanser. -Jaså? Tramp! Mast!
"Dr. Barnaby lænede sig eftertænksomt tilbage i kontorstolen af læder.
Han var bekymret for en patient med den værste hjernesvulst nogensinde.
Det bankede på døren. 'Kom ind,' sagde dr. Barnaby.
I døren stod Cindy, hospitalets mest tiltrækkende sygeplejerske." Klart.
"'Undskyld,' sagde hun. 'Omklædningsrummet er ude af drift,
men måske kan jeg skifte her, da du er læge?'
'Selvfølgelig,' sagde han.
'Jeg er kirurg,
så jeg ser anderledes på nøgne kvinder end normale, varmblodede mænd.'"
Jeg kan ikke mere.
-Læs nu. -Læs selv.
Gudfaderbevares.
"Cindy klædte sig langsomt af.
Hun var skidesexet og dr. Barnaby så anderledes på hende,
end hvis han opererede hende.
'Ser jeg godt ud?'
'Det kan du tro,' sagde dr. Barnaby.
'Du må hellere tjekke min puls.'"
Det er ret sødt. Lidt gammeldags og håbefuldt.
-Og hun er også spåkone. -Ja, det sagde hun.
-Hvorfor skulle hun lyve? -Det er umuligt.
Intet er umuligt.
Jeg er ude.
Selvom du intet ser, kan det være ægte nok.
-Og hvis ingen ser det? -Det kan være usynligt.
-Ja. -Må jeg besøge hende og undersøge det?
-Hvis du vil. -Jeg gør det med åbent sind.
Tror man ikke på det, kommer man aldrig til det.
Skal jeg arrangere det?
-Ja. -Den historie gad jeg godt dække.
Der er han.
Jeg bad dig vente udenfor.
Han kører mig til et møde. Vi er tydeligvis ikke et par.
Jeg elsker at ankomme i en Rolls-Royce. Det ved han.
-Ja. -Ja, det fungerer godt.
-Hvad får du ud af det, Colin? -Folk tror, han har en kæreste.
Men han ved, det aldrig vil ske. En skam.
Med Rolls-Roycen, hans millioner og rare væsen
havde det været perfekt om ikke for det.
-Hvad? -Ansigtet!
Ja, ansigtet. Selv min mor kalder mig den grimme.
Er det i orden med dig?
Det gør ondt.
Jeg er knust.
Som barn ville jeg bare dø. Men hvad kan man gøre?
Præcis, og derfor skal alle vide, at han ikke er min kæreste.
Måske burde du bære chaufførkasket.
Eller en chaufførmaske.
-Hun var vild med ham engang, ikke? -Jo, Colin. Det var hun.
Hun har en type.
Kom så, vi kommer for sent.
Kom så.
Som en hund.
-Tilbage til arbejdet. -Nej. Det er ikke det værd.
Kom nu. Vi har spildt tid nok.
Her er en ny.
-Hvad er værre end en orm i dit æble? -Hvad?
At se din ekskone på Safeways p-plads blive bunkepulet af hollandske chauffører.
Ja, at finde en orm i dit æble er ingenting efter det.
Men jeg vil begynde at tage komikken lidt mere seriøst.
Livet har behandlet mig som lort,
men jeg har nået bunden, så det kan kun blive bedre.
Ja. Hvad mig angår, finder Ken auditions her og der.
Småting og den slags.
-Pis. -Hvad?
Det er utroligt.
Min eks og sigøjneren Micky.
Er han voldelig?
Total psykopat.
Og hun slog en betjent med en flaske.
Du kan selv regne det ud.
Hej.
-Går det godt? -Fint.
Går det godt, Micky? Ja?
James, det er Micky. Og det er min ekskone, Elizabeth.
Hej.
-Går det godt? -I er stadig sammen?
Af og til, ja.
Hun knaldede fladpanden i en periode.
Du greb os på fersk gerning, ikke?
Pinligt.
Slet ikke.
Det gav mig en undskyldning for at råkneppe møgfissen.
-Blodbad, ikke? -Et rigtigt svineri.
-Så gik det jo godt. -Du kender mig.
Jeg ser positivt på tingene.
Ja, det ved jeg.
Mit problem er, at jeg gerne vil tilfredsstille alle.
Hun er billig, ven.
Det ved han.
Men ellers går det godt?
Jeg klager ikke.
Det er altid rart at se jer.
Vi ses en anden dag.
-Lykke til. -Ja.
Hej.
Vi smutter lige udenom Elizabeths hofte.
Ja, lav tricket med ét hjul. Sådan.
Så ynkelig er din bedste ven.
-Du er ikke ynkelig! -En rigtig taber.
-Ikke sammenlignet med mig. -Du laver sjov, ikke? Du kan synge, danse.
Spille på to blokfløjter med næsen. Du kan strikke. Du er god til uld.
Hvis du er en taber, hvad så med os andre?
Tak, ven.
Skal vi se, hvad der sker på lossepladsen?
Det kan du tro! Jeg skal lige tale med min agent først.
-Jeg tager med. -Fint.
Går det godt?
Ja.
Jeg sagde lige til Stan, at du snart kom.
Ja.
-Gik det godt på arbejdet? -Ja.
-Taler du stadig med ham? -Hver dag.
Ikke bare her. Alle vegne.
Men derhjemme ser ingen sært på mig.
Det hjælper virkelig.
At sige det højt.
Du hører dig selv.
Ja, jeg har aldrig talt med mig selv. Jeg ville nok skændes.
Du ville ikke tale med dig selv.
Nej.
Jeg føler, hun stadig er her.
Mit sind er splittet i to.
Det ene kender sandheden.
Hun døde.
Logisk.
Der er ingen himmel. Ingen reinkarnation, ingen spøgelser.
Det ved jeg.
Men så mærker jeg hende indeni.
Hele tiden.
Som om hun er en del af mig og vejleder mig.
Det er underligt.
Det er, fordi du er et menneske, og intet giver mening.
Se dig lige, Kierkegaard.
Det er okay at have følelser.
Ting, der ikke er logiske.
Videnskaben viser os, hvordan vi kan leve længere.
Følelser giver os grunden til at ville det.
Eller det modsatte.
Jeg havde det lige så godt.
Jeg har det fint.
-Mor. -Hej, skat. Hvad laver du her?
Jeg har et forretningsmøde.
-Dejligt. -Hvad laver du her?
-Hun laver striber. -Jeg hjælper.
Men glem nu det. Hvad gør vi med dig?
Går du stadig med aviser? Hvad er det for noget?
Jeg skal jo tjene penge. Mor siger, jeg skal betale husleje.
Det er kun rimeligt, ikke?
-Går du med tabere? Tag det ikke ilde op. -Slet ikke.
-Vi er et team. Han søger også en agent. -Til hvad?
-Til at lave standup. -For alvor.
Jeg er klar til at gøre det.
Jeg er træt af at få min selvtillid ødelagt og være uduelig.
Du er uduelig.
Din chance er lig nul for at nå nogen vegne som komiker.
-Jeg mærker modet forsvinde. -Du kan gøre alle til stjerner.
Jeg er ikke magiker!
-Det er han ikke. -Det er spild af tid.
-Omsonst. -Vær ikke negativ!
-Ikke det? -Nej!
-Gør det selv. -Det vil jeg!
Godt! For jeg har intet arbejde til dig.
Strålende.
-Det er ligegyldigt. -Hvad?
At du er en taber.
Jeg elsker dig.
Dejligt.
-Går det godt? -Ja, og dig?
Ja. Jeg holder ud trods omstændighederne.
-Hvilke omstændigheder? -Roxy.
Hvad er der med Roxy?
-Det ved du godt. -Nej, hvad?
-Hun er jo min tøs nu, ikke? -Jo.
Og?
Hun sutter den af på alle og enhver, ikke?
Okay.
-Ingen anelse. -Jeg siger det jo.
Ja, men hvorfor?
-Jeg spekulerer på det. -Okay, ja.
Hvad skal jeg sige?
Gasregning.
Ja.
Vi ses.
Det er dejligt bare at…
…sidde ned.
-Nu dagen er slut. -Ja.
Jeg har faktisk siddet ned det meste af dagen…
På arbejdet havde du ikke en pink trøje på.
Den er laksefarvet.
Lakserød, ja.
-Uden en T-shirt indenunder. Interessant. -Nej.
Kan du lide følelsen af uld mod din hud?
Det er merinould, så det er vildt blødt.
-Du havde det varmt. -Jeg havde T-shirt på.
Så jeg tænkte…
…"T-shirt af, trøje på."
-Selvfølgelig. -Og jeg så mig ikke tilbage.
-Jill købte en husplante. -Den er til jer begge to.
Hvordan kan den være til os begge?
-Jeg bor alene. -Jeg…
Jeg kan se på den, når jeg kommer.
Hun var bare høflig, så Emma ikke følte sig udenfor.
Tak.
Vand den ikke for meget.
Det er en kaktus, så…
Jeg kan lide maleriet.
Det er Lisas.
-Det er ikke det bedste. -Hvad mener du?
-Du kan bare give mig det. -Jeg kan lide det.
Men så dygtig var hun, at det ikke er et af hendes bedste.
-Ja. -Vær nu ikke sådan.
Jeg tror, jeg går.
-Okay, skal jeg tage med dig? -Nej.
Jeg er ikke i humør. Det vidste jeg. Men nej, seriøst, bliv.
Jeg klarer mig.
Tak.
Jeg…
Det må du undskylde.
-Han har det ikke godt. -Han har det fint.
Han er stadig forelsket i Lisa, og jeg bliver aldrig en erstatning,
og det skal alle vist vide.
-Vi synes, du er så… -Cool.
-God for… -Rigtig god.
-Tålmodig. -Og rar.
Jeg er voksen.
Vand den ikke for meget.
Narrøv.
Hvad synes du?
Verdens bedste snemand!
-Sneperson! -Ja.
-Undskyld.
Den kan være begge køn.
Med en gulerod som sin kæmpe pik.
-Korrekt! -Ikke gennemtænkt.
Jeg får skældud for kønsdiskriminering!
Det er en fin pik.
Tekster af: Vibeke Petersen