Це так легко, коли дивишся по телеку.
-На Олімпіаді? -Так.
Цього року тебе не візьмуть до збірної.
-Невже? -Так.
-О боже. -Боже мій!
-Так. -Ми просто кружляємо.
-Люди вже витріщаються. -Ні!
Дивляться на мене: «Він такий молодець».
Ні, вони це про мене говорять.
Вони такі: «Він намагається допомогти, а вона…»
Він аж ніяк не допомагає.
Він глузує з неї та знімає відео. Не схоже на допомогу.
-Привіт. -Гей.
Задні двері були відчинені, і я зайшла.
-Добре. Поїмо? -Так.
-То ходімо? -Так, але швидко.
-На роботу о 10:00. -Гаразд.
Може, покатаємося на човні?
-На човні? -Так.
Сходимо на ставок. Буде весело.
На ставок? Навіщо?
Не знаю, просто подумала, що тобі це має подобатись.
Та не дуже.
Побачимось!
Ходімо, Ем.
«ТЕМБЕРІ ГАЗЕТТ»
-Доброго ранку. -Вітаю.
Готовий?
О, хвилинку.
Здоров!
-Що? -Сідай.
«Що?» Невже так вітаються? Привіт.
-Приходь сьогод… -Ні.
Я не закінчив.
На вечерю до нас.
Приходь з Еммою. Посидимо вчотирьох.
Ми не вдвох, тобто не пара.
Та я просто порахував.
Якщо це просто математика, я візьму Браяна.
З тобою завжди так важко.
Приходь зі своєю лише подругою Еммою. Посидимо як дорослі.
Якщо відверто, це буде корисно для нас із Джилл.
Будемо раді гостям, бо ми мало куди виходимо.
Гадаю, через це все було не так гладко в нашому шлюбі.
Через брак гостей?
-Ні. Ну, ти ж розумієш. -Ні.
Гаразд, слухай.
Джилл вважає, що я боюся пригод. Уявляєш?
Так.
Я серйозно.
Це просто смішно. У мене є аж дві вітровки.
Якби боявся, нащо вони мені?
Тобто авантюрні чоловіки не бояться намочити волосся?
Ось вибираю спорядження. Мабуть, куплю ці чоботи.
Ну ж бо, приходь. Будь ласка.
Допоможи мені. Вона помиляється щодо мене.
Іди на «Опру».
Може, є інший спосіб переконати її? Без мене.
Невже так важко? Не треба сидіти довго.
Просто ви з Еммою. Одна гарна вечеря, і все.
-І не попередиш Джилл? -Ні. Сюрприз.
Я їй зараз подзвоню й скажу, бо вона може злетіти з котушок.
Вона захоче підготуватися, але ми багато не готуємо.
Тож краще перекусіть удома, а в нас буде просто вино,
музика, жарти.
Жартів не буде.
О 19:30?
У цей час я починаю другу пляшку.
Чудово. Вип’єш її в мене.
-Добре. -Добре?
-Так. -Чудово.
Якщо Емма захоче.
Дякую.
От срань господня.
-Я тебе чую. -Я знаю.
-То зачекай, поки не вийдеш. -Ходімо.
Срань із самого ранку.
ПАНСІОНАТ ДЛЯ ЛІТНІХ ЛЮДЕЙ «ОСІННЄ ЛИСТЯ»
-Гей. -Гей.
Як справи з твоїм другом Тоні?
Саме так. Ми просто друзі.
Іноді з ним навіть дружити важко.
Ми навіть не робили селфі разом.
Він божевільний, якщо не приділяє тобі уваги.
Так.
Я розповім вам про свій 50-й роман.
П’ятдесятий? Ого. Як довго ви пишете?
Усе своє життя. Це моє справжнє покликання.
Написала перший роман у 15 років.
Відтоді писала щонайменше по одному на рік.
Ого. Хто ваш видавець?
Самвидав, милий.
Сама роблю обкладинку. Я профі.
Не у фінансовому плані.
Лише одні збитки, але це моя пристрасть.
Маю залишити щось після себе.
Ніколи не була одружена. Дітей немає.
А звідки тоді гроші?
Я медіум.
Звісно.
Я бачу аури, ворожу по долонях, заварці, кришталевій кулі, по чому завгодно.
Але ось моя пристрасть. Романи.
Вони всі про одного героя, так?
Так.
Про лікаря Барнабі Лав.
Це драма з елементами еротики.
«Лікар Барнабі Лав у "Двоє на смертнім одрі"».
Чому «у Двоє на смертнім одрі»?
Я думала з моїх романів вийде гарний серіал, як-от «Коломбо».
На жаль, ні.
Тоді на головну роль підійшов би Роджер Мур, а зараз - Джордж Клуні.
Він грав лікаря й знає що до чого.
Краще за мене, мабуть.
У вас немає медичної освіти?
Ні.
-А звідки медичні терміни? -Почула то тут, то там.
Авжеж.
Прочитати вам уривок?
Так.
«Глибше!»
Не цей. Там срамота.
Подивимось. Ось те, що треба.
Отже, лікар Барнабі робить операцію,
від якої відмовились найкращі хірурги світу.
Він хоче врятувати пацієнта.
«Медсестра Стейсі витерла піт із його чола.
Так краще, лікарю?
Їхні очі зустрілись, поблискуючи над медичними масками.
Для тебе просто Барнабі.
Вона червоніє. Він: «Гаразд, вводимо!»
Він вводить ліки пацієнту в головну артерію.
Це має спрацювати. Накладайте шви, - сказав Барнабі.
Повечеряємо о восьмій? Так, - відповіла вона».
Ось.
-Він вижив? -Хто, милий?
Пацієнт.
Не знаю. Це неважливо.
Він у нормі. Йому ж ввели ліки в головну артерію.
Саме так.
Хм, чому найкращі хірурги до цього теж не додумались.
Лікар Барнабі - особливий.
Він найкращий у світі.
І хтивий чортяка. Це теж плюс.
-Добре. Зроби фото. -Гаразд.
Усміхніться.
Чудово.
-Стаття вийде наступного тижня? -Так.
Напишете, що я читатиму уривки і даватиму автографи на ярмарку?
Звісно.
Добре. Приходьте з дружиною. Ця книга здебільшого для жінок.
У мене немає дружини.
Ґей? Навіть краще.
Я не ґей. Просто…
Вона…
Вона померла.
Мені дуже шкода.
Установимо контакт?
Було б чудово.
-Добре. -Ні, дякую.
Я не…
Я не вірю в усі ці штуки, але дякую.
Дарую.
«Глибше!»
Промовиста назва. Особливо в цьому контексті.
-Так. -Абсолютно.
Ненавиджу таких.
Бачив, що ми переходимо, і не зупинився,
бо вважає себе найважливішим хріном!
Шкода, немає цегли, щоб проломити довбане вікно.
Ось чого тобі не вистачало:
ти з цеглиною ширяєш над пішохідними переходами.
-Служитиму громаді як Бетмен. -У якого депресняк.
Може, справа не в скорботі.
А я просто гімнюк, який карає негідників.
Класична історія народного месника.
Я наче Бетмен або Декстер.
Він був маніяком, але тато навчив його вбивати лише поганців.
Але він був двинутий.
Чи Людина-павук.
Його дядька вбили, і він почав валити негідників наліво й направо.
Його ж укусив павук? Не пригадую дядька.
Так. Потім він зробив собі цей костюмчик.
Я б не парився. Носив би звичайний одяг.
Я б накостиляв Людині-павуку.
Він же просто малий мудак у затісній дитячій піжамі.
-Але в нього є суперсила павука. -Невже? Чвяк, і готово!
«Лікар Барнабі поринув у думки, відкинувшись у шкіряному кріслі.
Його непокоїв пацієнт із найбільшою пухлиною, яку він колись бачив.
У двері постукали. Заходьте, - сказав лікар Барнабі.
У дверях стояла Сінді,
найгарніша медсестра в лікарні». Авжеж.
«Вибачте. Жіноча роздягальня не працює, - сказала вона, -
і я вирішила перевдягнутись у вашому кабінеті.
Звісно, - відповів Барнабі.
Я ж хірург,
тому я не дивлюсь на голу жінку як пересічний самець».
Усе, більше не можу.
-Продовжуй. -Краще ти.
О боже.
«Сінді починає роздягатися. Вона була гарячою штучкою.
Лікар дивиться на неї не так, як на звичайну пацієнтку.
Гадаєте, я здорова?
Ще б пак! - відповідає Барнабі.
Поміряйте мені пульс, сестро».
Так мило. Трохи старомодно й наївно.
Вона ще й ворожка.
-Ага, звісно. -Нащо їй брехати?
-Бо це неможливо. -Усе можливе.
Я вийшов із чату.
Ти цього не бачив, тому й не віриш.
А якщо ніхто не бачив?
Значить воно невидиме.
-Ага. -Може, я відвідаю її?
Дізнаюсь більше.
-Якщо хочеш. -У мене немає упереджень.
Ти ніколи не повіриш, якщо матимеш сумніви.
-Призначити зустріч? -Так.
Уже шкодую, що не я писатиму статтю.
А ось і він.
Казала ж чекати надворі.
Ми не пара. Він підкине мене на зустріч, і все.
Просто люблю приїжджати на «роллс-ройсі». Так?
-Так. -Його це влаштовує.
-Навіщо, Коліне? -Усі думають, що я його дівчина.
Але він знає, що йому нічого не світить. Шкода.
«Роллс-ройс», купа грошей і просто хороший чолов’яга.
Був би ідеальним хлопцем, якби не це.
-Якби не що? -Обличчя! Хіба не бачиш?
Так. Навіть мама кличе мене Квазімодо.
І тебе це влаштовує?
Це розбиває мені серце, спустошує.
У дитинстві я просто хотів померти. Але що вдієш?
Нічого. Саме тому я не хочу, щоб його вважали моїм хлопцем.
Може, тобі носити картуз водія.
Чи маску водія.
-Їй колись він подобався, так? -Так, Коліне.
Бачу певний типаж.
Гаразд. Ходімо, інакше спізнимось.
Ну ж бо.
Як пес.
-Повертайтеся до роботи. -Ні. Вона того не варта.
Будь ласка. Давайте. Годі марнувати час.
Ось новий жарт.
-Що гірше за черв'яка в яблуці? -Хтозна.
Побачити, як колишня займається груповим сексом
з далекобійниками на стоянці.
Після такого жоден черв’як в яблуці тебе не злякає.
Хочу насправжки зайнятися стендапом.
У моєму житті було стільки лайна.
Зараз я на дні, тому єдиний шлях - лише вгору.
Так. Кен домовився про кілька прослуховувань для мене.
Короткі виступи й номери.
-От лайно. -Що?
Очам не вірю.
Моя колишня з Мікі-циганом.
-Він агресивний? -Повний псих.
Попереджаю, вона вдарила патрульного.
То ж сам подумай.
Гей.
-Здоров! -Здоров!
Здоров, Мікі.
Джеймсе, це Мікі і моя колишня дружина Елізабет.
Привіт.
-Здоров. -Досі разом?
Час від часу.
Вона чпокалася з Яйцеголовим.
А він застукав нас.
-Незручна ситуація. -Навпаки.
Нарешті з’явилась підстава натовкти йому дупу.
Була м'ясорубка.
Криваве місиво.
-Зараз усе добре. -Ти ж мене знаєш.
Я оптиміст.
Так, ти саме такий.
Я хочу всім догодити. У цьому моя проблема.
Вона шльондра.
Він у курсі.
-То у вас все добре? -Нема на що скаржитися.
Завжди радий вас бачити.
Нам час іти.
-Щасти. -Так.
Бувайте.
Обережно, не зачепи стегна Елізабет.
Покажемо трюк на одному колесі. Ось так.
Бачиш, яка нюня твій друг.
-Ти не нюня! -Я повний лузер.
-На мене подивись! -Жартуєш?
-Ні. -Ти співаєш, танцюєш.
Граєш ніздрями на інструментах. В’яжеш. Ти маєш хист до ниток.
Якщо ти лузер, то ким вважати решту?
Дякую, друже.
Гайда на звалище? Глянемо, що там.
Залюбки. Але спершу мені треба до агента.
-Я з тобою. -Гаразд.
Усе добре?
Так.
Щойно сказала Стену, що ти скоро прийдеш.
Так.
-На роботі все добре? -Ага.
-Досі розмовляєте з ним? -Щодня.
Не лише тут. Усюди.
Все одно вдома ніхто не почує.
Справді допомагає,
коли розмовляєш уголос.
Ти чуєш себе.
Ніколи не розмовляв із собою. Певно, я б увесь час сперечався.
Такі розмови не для тебе.
Не для мене.
Але я відчуваю, що вона поруч.
Я наче на роздоріжжі.
Я знаю правду.
Вона померла.
Чиста логіка.
Немає ані раю, ані реінкарнації, ані привидів.
Я знаю це.
Але я відчуваю її
усередині.
Увесь час.
Наче вона досі тут і веде мене по життю.
Це дивно.
Ти лише людина,
а життя складається з купи суперечностей.
Наче сам К’єркегор сказав.
Мати почуття - це нормально.
Вони не піддаються логіці.
Наука вчить, як жити довше,
а почуття - це причина, чому ми хочемо жити.
Або не хочемо.
Зіпсував таку промову.
Усе добре.
-Мамо. -Привіт, милий. Що ти тут робиш?
У мене тут ділова зустріч.
-От молодець. -А ти що тут робиш?
-Мелірує мені волосся. -Допомагаю.
Це неважливо. Що нам робити з тобою?
Досі розносиш газети? Що це за робота?
Маю якось заробляти. Мама хоче, щоб я вже платив за оренду.
Це справедливо. Так, Кене?
Нащо вештаєшся з невдахами?
-Без образ. -Усе добре.
Ми з Браяном команда.
-Допоможіть йому. -У чому?
-Стати коміком. -Це не жарт.
Я готовий. Дайте мені шанс.
Я втомився від принижень.
-Хочу бути корисним. -Ти нікому не потрібен.
У тебе жодних шансів на успіх у стендапі.
-Бравада згасає. -Це ж ваша робота - запалювати зірки.
Але я не чарівник!
-Він не чарівник. -Не хочу марнувати час.
-Марно прийшли. -Не марно!
-Хіба ні? -Ні!
-Сам будь агентом. -І буду!
Добре! Бо я так і не знайшов нічого для тебе.
Чудово.
-Це неважливо. -Що неважливо?
Що ти невдаха.
Я все одно тебе люблю.
Так мило.
-Як ти? -Норм. А ти?
Тримаюся, зважаючи на обставини.
-Які обставини? -Ну, Роксі.
А що з Роксі?
-Ти знаєш. -Ні, що?
-Вона моя чікса, так? -Так.
І?
І вона робить мінет усім і всюди.
Як скажеш.
Я не знаю.
-Знаєш, бо я тобі розповів. -Нащо?
-Не можу не думати про це. -Гаразд.
Не знаю, що сказати.
-Рахунок за газ. -Добре.
Побачимось.
Бувай.
Приємно так…
просто посидіти.
-Відпочити. -Так.
Хоча я сидів майже весь день…
А ти не вдягав в офіс рожевий светр.
Помаранчевий.
Помаранчево-рожевий.
Без футболки під светром. Цікаво.
Подобається відчувати вовну на шкірі?
Це мериносова вовна. Суперм’яка.
-Було спекотно. -Так, я зняв футболку.
І подумав:
«Буду у светрі, але без футболки».
Авжеж.
І не шкодую.
-Джилл купила подарунок. -Для вас обох.
Що значить «для вас обох»?
-Я живу один. -Ну, просто.
Заходитиму в гості й поливатиму.
Вона так сказала, щоб Емма не почувалась забутою.
Дякую.
Не заливайте його водою.
Це кактус, тож…
Гарна картина.
Ліза намалювала.
-Не краща її робота. -Тобто?
-Та ні. -Я можу забрати.
Я просто кажу, що проти інших її чудових картин,
ця не найкраща.
-Гаразд. -Будь ласка, не починай.
Мабуть, я піду.
-Гаразд. Я з тобою? -Ні.
Я не в гуморі. Я знав, що так буде. А ти лишайся.
Я в нормі.
Дякую.
Мені…
Мені так шкода.
Йому досі погано.
У нього все добре.
Він досі кохає Лізу й хоче показати всім,
що я ніколи не займу її місця.
-Ти така… -Крута.
-Чудова. -Мила.
-Терпляча. -І добра.
Я доросла людина.
Не заливай водою.
Хрін.
Як тобі?
Найкращий сніговик!
-Снігова особа! -О, звісно.
-Так. -Вибач.
Стать невідома.
З величезним членом у вигляді моркви.
-Так! -Це ти не продумала.
І хто з нас тут сексистка?
Вийшов гарний член.
Субтитри: К.Яцук