EN NETFLIX-SERIE
Tony.
Helvete.
Pulsen var redan uppe i 140.
Ja, jag såg det.
Strålande.
Kom.
-Varsågod. -Tack.
-Allt väl? -Ja, det är bra. Själv?
Jovars. Hur mår hunden?
-Hur mår hunden? -Ja. Hon ligger säkert i soffan.
Ja, hon mår bra.
Fint. Fråga hur min flickvän mår.
-Hur mår din flickvän? -Bra.
Just nu blir hon tagen bakifrån av bookmakern Andy Norris.
Okej.
Vi ses.
VÅRDHEMMET HÖSTLÖVEN
Det är fint väder i dag igen. Du kanske borde komma ut på promenad.
Förlåt för i går kväll. Det var inte du. Jag tål bara inte att folk lägger sig i.
Visst.
Det var så krystat och öppet och…
Ska vi ta en drink i kväll? Bara vi två?
-Nej. -Inte?
Jag skojar bara. Självklart.
-Vart vill du gå? -Ingenstans. Jag dricker i soffan.
Okej. Jag kanske kan sitta på en soffa i närheten.
Jepp.
-Har du gin? -Jag har allt.
-Tonic? -Jag menar allt med alkohol i.
-Jag tar med tonic. -Ja.
-En citron? -Nej.
Jag tar med en.
-Hur är läget? -Är du min son?
Det är som om inget har förändrats.
-Vad? -Pappa.
Vi ses.
Det är tidigt. Kvart över nio.
Vill du ha en kopp te?
Ja, varför inte?
Får jag plats?
Vi skulle just gå.
Okej.
-Vart ska ni gå? -Vi ska ta en kopp te.
Trevligt.
Okej.
Vi ses.
-Mår du bra? -Absolut.
Jag ersätter förresten inte Stan.
-Vad menar du? -Anne och jag.
Vi saknar fortfarande våra makar.
Men nu saknar vi dem tillsammans.
Du önskade väl två ensamma människor lycka?
Ja.
Jag tror inte att du någonsin sa till dig själv:
"Hoppas att deras döda makar inte misstycker."
Självklart inte.
Varför sätter du den begränsningen på dig själv då?
Ensam igen.
Det gör inget.
Du känner ju mig. Jag klagar inte.
Jag saknar dig så mycket. Jag kommer nog aldrig över det.
Jag är inte stark nog.
Inte utan dig.
Jag går fortfarande igenom sorgeprocessen.
Förnekelsen är lurig.
Jag förnekade aldrig att du försvann. Jag förnekade…
…att jag led av psykisk sjukdom.
Inte ens när jag var självmordsbenägen trodde jag att det var nåt fel.
Jag tyckte att det var förnuftigt,
och det störde mig att andra tyckte att jag var irrationell.
Det var först nyligen jag insåg att jag var sjuk.
Jag antar att det ger hopp om att bli frisk.
Det känns bra.
Att prata med dig.
Förlåt för i går kväll, men jag var inte på humör,
och jag fattar inte varför du kritiserade Lisa.
Ingen kritiserade Lisa.
Vi ville inte att Emma skulle känna sig sämre.
-Varför? Hon är inte min fru. -Nej.
Men hon är en trevlig person.
-Vi sa det när du hade gått. -Bra.
Jag kastade kaktusen på en bil som inte stannade vid övergångsstället.
Lysande. Du får skriva om det när någon ringer.
-Så går det. -Vadå?
Jag ville inte ha nån myskväll. Jag gjorde det för dig.
-Du ville piffa upp livet. -Mitt fel, ja.
-Men vi lärde oss en läxa, va? -Vilken?
Hjälp aldrig någon.
Bra läxa. Ja.
Men du måste göra något åt din ilska.
Den kommer att ta död på dig. Eller någon annan.
Kan du inte kanalisera den i någon sport? Du gjorde ju sånt.
Nu har du blivit slapp.
Uppe och dricker varenda kväll, och Gud vet vad mer. Det vore nyttigt.
Ja, jag har blivit slapp. Men vet du? Jag kan dricka en kvarting whisky
och ändå slå dig i allt fysiskt.
-Var inte fånig. -Klart jag kan.
-I vad? -Bordtennis.
-Som du vill. -Inte så mycket löpning.
Det är okej. Ska vi satsa pengar?
Okej? Hundra pund.
Nej, det är för… Okej, visst. 100 pund. Vi kör på det.
Jag ringer klubben, de har några bord… Just ja.
Det här är vår nya praktikant, Coleen. Hon ersätter Sandy. Det här är Tony.
-Allt väl? -Nej, inte direkt.
Jag är knäckt. Börja från botten igen. Jag var chef på mitt förra jobb.
-Vad var det för jobb? -Snabbköpet.
Den konkade under pandemin, så jag behövde ett jobb.
Lönen är skit och jag fattar ingenting.
Då sitter vi alla i samma båt.
Jaså? Bor du med din alkismamma
för att din pappa sitter inne för att ha spöat din tafsande morbror?
Om du kan visa henne hur vi jobbar…
Visst.
-Vill du se på när vi intervjuar swingers? -Vad är det?
-Vad, swingers? -Alltihop. Jag förstod inte ett ord.
Så, jag är journalist på tidningen, okej?
Jag pratar med folk som har en intressant berättelse.
Okej, varför?
-Varför? -Ja.
Varför jag pratar med dem? Eller överhuvudtaget?
Ja.
Följ bara med.
Jag är Geoff och det här är min partner, Vera.
Hej. Tack för att vi fick komma.
Så, vad är grejen med swingersklubben?
-Skoj. -Ja.
-Genom sex. -Ja.
Jag arbetar på krematoriet, och det kan vara ganska
tråkigt, så jag gillar att släppa loss.
Han blir så frustrerad.
Jag menar, så…spänd.
-Han måste få utlopp för det. -Ja.
Så vi startade det här. Allt är helt lagligt, laglig ålder.
-Långt över laglig ålder. -Ja.
Det bygger på samtycke. Vi frågar om lov för allt.
Inga konstigheter, och 100 % säkert.
Kondom är obligatoriskt. Inget filmande, inga foton.
Vi kallar det Vegas Club.
Det som händer i Vegas stannar i Vegas. Har du hört det?
Ja. Men det är okej att vara med i tidningen?
Det är okej för oss, men ni får inga bilder på andra medlemmar.
De ska inte behöva bli igenkända på gatan om de inte vill.
Det är en trevlig, privat klubb för folk som gillar att ha kul.
Jag vill betona att det inte är något konstigt.
Det är en hyllning av att dela med sig av sina kroppar.
Men om någon inte vill ha samlag så är det helt okej.
Ta till exempel mrs Polden. Hon vill bara att Geoff ska smeka.
Hon älskar det.
Hennes val.
Men hennes make, Norman, vill ha allting uppkört i sig.
-Som vad? -Nej.
-Va? -Dildos.
-Jaha. -Främst.
Han tar med sig egna. Ingen annan använder dem.
Hygien är ytterst viktigt. Skriv det.
Ja.
Hur går folk med?
De hänger bara med. De behöver inte ens delta.
De kan titta på första gången för att kolla läget.
-Vill du vara med? -Nej tack. Det är inte min…
-Är du säker? -Ja.
Du är i alla fall välkommen. Vi är av alla sorter om du undrade.
Till och med en kinesisk kille.
Härliga Kim. Där är det snabba ryck, eller hur?
Verkligen.
Men, som Geoff sa så kan man titta på om man vill.
-Nej. -Ja, som Mary Biddle.
Må hon vila i frid.
Hon satt i rullstol,
men vi ställde henne i hörnet och så tittade hon på.
Hon kunde inte mycket annat.
-Hon kunde hjälpa sig själv. -Ja, hon hade en fungerande hand.
-Tar du en bild? -Ja.
Le.
Perfekt.
-Tjena. -Hej.
-Hej.
-Hurdana var era swingers? -Fruktansvärda.
Jag ville bara säga: "Varför berättar ni allt det här?
Håll det för er själva. Det är knäppt."
De har åtminstone levt ett liv. Jag har ingenting.
Jag har inte ens en pojkvän, och jag är lättfotad.
Det är ingen brådska.
Jag träffade inte min fru förrän i 30-årsåldern.
-Din fru dog väl? -Ja.
Jag beklagar.
Tack.
Jag letade inte, men hon dök upp.
Jag hyrde ett sunkigt rum ovanför en tvättomat.
Jag hörde tvättmaskinerna hela tiden.
Om det inte vore för Lisa så skulle jag nog vara kvar där.
Jag har aldrig haft pengar. Hon tjänade mycket mer än jag.
Och hennes pappa lånade oss pengar till handpenningen på huset.
Vi betalade av det just innan hon blev sjuk.
Om jag inte ägde huset skulle jag bo under en bro nu.
Ändå bättre än min situation.
Jag vore nöjd med ett rum.
Jag letar en lägenhet, men har det lite skralt.
Du borde flytta in hos Tony. Han har ett helt hus.
-Tack, Kath. -Det vill jag inte.
Vill inte. Varför inte?
Jag behöver inte någonstans att bo, jag behöver bo själv.
Jag behöver vara självständig. Jag…
Jag känner mig misslyckad.
-Jag ska på visning sen. Följer du med? -Varför?
De är dryga mot mig.
Så du behöver en tjock och gråsprängd gubbe?
Ja.
Jag är din man.
Jag skulle bli en bra mäklare.
-Såklart. -Vet du varför?
-Kall och likgiltig. -Pålitlig.
-Folk märker att jag kan min sak. -Nej.
Just det. Jag ringde den där författaren, mediet. Hon vill gärna läsa av dig.
Handflator, kristallkulor eller vad?
Hon läser av din aura och säger vad du ska göra.
Jag hoppas att två med gåvan inte tar ut varandra.
Vilken gåva?
-Jag är lite synsk. -Jaså?
Nej.
-Hur vet du det? -Trams.
-Du tror väl inte på det där tramset? -Vad?
Det övernaturliga. Medier, spågummor.
Jag vet inte. Det ligger nog något i det.
Det skulle vara olagligt om det var fejk. Och de tjänar bra.
Ja, men om det verkligen funkade
så skulle de spela på lotto jämt och bli miljardärer.
Bra poäng.
Det är för människor som söker något.
-Hej. -Hej.
Förlåt att jag är sen. En äldre dam hittades död.
Här har vi matplats, vardagsrum,
kök, sovrum.
Väldigt praktisk planlösning.
I mitt hus ligger köket miltals från sovrummet.
Är det här allt jag har råd med?
Tja, det här är storleken du får för den hyra du vill betala.
Det är ett billigt område, så det är mer än du får på andra håll.
Hur är området?
Just det…
Jag brukar inte säga det,
men det finns många syltor och snabbmatställen, så du vet…
-Herregud. -Ja.
Okej. Vi går innan…
-Strålande. -Hej då.
-Jag följer er ut. -Ja.
-Jättefint.
Okej. Ses vi snart? Och fixar det här.
Inte bra?
Deprimerande.
Här är han.
Min krönika är klar. Den handlar om Simon Cowells ansikte.
-Tack. -Vem är det här?
Coleen, det här är Ken.
Varför så dyster?
Var ska jag börja? Jag är 30 och bor med min alkismamma.
Jag har usel lön, så jag kan bara bo själv i ett kyffe ovanför en butik.
Vilket evinnerligt gnäll.
Om du är hemlös så har jag en lägenhet ovanpå kontoret.
Va? Är den tom?
Ja. Jag har provspelningar med unga pojkar där.
Om du förstår vad jag menar.
-Jag tror det. -Du sa det.
Jag slutade med det när coronaviruset kom. Läskigt.
Jag föredrog aids. Man visste hur det funkade.
Man var tvungen att ha sex.
Men corona? Nån går förbi en och hostar, så är det kört.
För mig i alla fall. Jag är i riskgrupp. Astma.
Jag var i riskgruppen för aids, för att jag tar den i tvåan.
Mitt val!
Men lägenheten är din om du vill. Jag skulle nog byta lakan.
-Vi ses. -Hej då, Ken.
-Hej. -Hej.
Tonic.
-Och en citron. -Tack.
-Hur är läget? -Det är bra.
Hej, sötnos.
Sötnos. Hej, min sötnos.
Får jag en puss? Duktig flicka.
Vad?
-Inget. Glöm inte citronen. -Jag glömmer inte citronen.
-Vem är det? -Lionel.
Lionel. Nu kan jag inte skära i honom, eller kasta bort honom.
Sluta! Sluta rita ansikten på frukt och grönsaker!
Jag har gjort en gin och tonic.
Jag vet inte hur du vill ha citronen. Jag hämtar is.
Okej.
-Har du ritat ett ansikte på den? -Det är Lionel.
Död.
-Hämtar du isen? -Ja.
-Bara jag. -För helvete. Knackar du inte?
Du har inget jag vill se, tro mig.
Jag kommer att kika in hela tiden. Vi blir bästisar.
Jag blir så uttråkad på kontoret. Det händer ingenting.
Allt jag kan berätta om det här stället.
Minnena rinner längs väggarna. Bokstavligen. Kasta den där handduken.
Du ska få jobba på. Tjingeling.
-Allt väl? -Jovars.
-Ska du träffa James? -Var är den jäkeln?
Han badar, men kom in.
-Va? -Läget, grabben?
-Mamma! -Vad, raring?
-Jag badar. -Duktig pojke.
Det är jävligt varmt här.
Jag sa att det är för varmt. Det är dåligt för testiklarna.
Man blir steril.
Får jag?
De ser röda ut, kompis.
Ja. Kyl ner dem lite, James.
Kan vi sluta prata om mina testiklar? De mår bra.
Lite tårta, Brian?
-Ja tack, gärna. -James?
-Jag badar, för helvete! -Är det ja eller nej?
Hurdan tårta?
Chokladtårta med riven choklad ovanpå.
Okej då. Ja tack.
Jag måste flytta.
-Varför? -Varför?
Det här är ju drömmen. Jag hade velat få tårta i badet.
Inte av din mamma.
Jag behövs inte här längre. Mamma har Lenny.
Jag är bara en stor klump som tar upp plats.
Ens mamma ska inte gnälla för att man pajar kulorna i badet.
Du kan bo med mig.
Menar du det? Har du ett extra rum?
Ja, om du kommer in i det.
-Vadå "om" jag kommer in? -Det är fullt av skräp.
Vet du vad?
Vi gör det.
Det är dags att bli en man.
Hjälper du mig berätta för mamma?
Låt mig se.
-Intressant. -Vad?
Stark, självsäker, beslutsam
på utsidan.
Men på insidan är du sårbar och känslig.
Du är ensam.
Det är svårt att vara en stark kvinna i männens värld.
Du har förlorat dig själv,
och ser ömhetsbehov som en svaghet de kan kritisera.
Så du förnekar behovet.
Men du behöver det, hjärtat.
Det gör alla.
-Mamma. -Ja?
-Jag har något att berätta. -Jag har vetat det länge.
Va?
Förlåt, vad skulle du säga?
Det är nog dags för mig att lämna boet.
Brian har ett extrarum, jag flyttar in där.
Okej. Jag hjälper dig flytta i morgon, då.
-I morgon? -Ja.
Bra.
Då ska jag gå och klä på mig.
Ja.
Jag sätter ett biljardbord i hans rum.
-Det ryms väl inte? -Bara ett litet.
-Du har låst! -Ja, jag ligger i sängen.
Det är Ken.
Ja, jag anade det.
Jag har en idé på en ny skvallerspalt, Careless Whispers.
Okej. Berätta i morgon.
Det är i princip en lista på alla jag känner
som säger att de har runkat av George Michael.
-Okej. Jag ska sova nu. -Visst är det en bra idé?
-Ja. -Okej. Natti natti.
-God natt, Ken! -Va?
-God natt, Ken. -Okej.
Vi ses i morgon.
-Vi ses. -Hej då.
Sitt kvar, för all del.
-Tack. -Hej då.
Hej då.
Är det en ny leksak?
Jag sköter din ekonomi!
Jag skulle aldrig tröttna på det.
-Om jag inte jobbade. -Ja.
-Då vore det irriterande. -Ja, det är irriterande.
-Kan du ta bort pipleksaken? -Nej, titta på henne.
Hej.
Kläm på den.
Kläm.
Läggdags.
Undertexter: Lisbeth Pekkari